КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Кропивницький Справа №340/8522/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмове провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 
до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення такелажника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 з військової служби у запас на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за батьком інвалідом ІІ групи;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити з військової служби у запас механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за батьком інвалідом ІІ групи, та виключити ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 з 21.06.2024 р. по теперішній час згідно Указу Президента України №69/22 від 24.02.2022 р. проходить військову службу у Збройних Силах України на посаді такелажника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону у військовій частині НОМЕР_1 . ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та проживає разом з ним. ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи. Відповідно до висновку ЛКК виданим КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» №218 від 30.10.2025 р. ОСОБА_2 страждає на психічний розлад та потребує постійного стороннього догляду. Інших родичів, які б могли здійснювати необхідний постійний сторонній догляд у ОСОБА_2 немає. Так, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 25 листопада 2025 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження серії № НОМЕР_3 від 6 жовтня 1976 року має ще доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Теперішнє прізвище ОСОБА_4 - ОСОБА_6 . ОСОБА_6 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_4 з 19.01.2019 р. по теперішній час, що підтверджується довідкою форми 5 та не може здійснювати постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , про що зазначила у нотаріально посвідченій заяві від 31 жовтня 2025 року. 02.12.2025 р. комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виїзду за місцем проживання ОСОБА_2 складено акт перевірки сімейного стану військовослужбовця у якому підтверджено факт необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 . Представник позивача вказує, що є законні підстави для звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 у зв`язку із необхідністю здійснення за батьком ОСОБА_2 постійного стороннього догляду, який є інвалідом II групи пов`язаним із психічним захворюванням. 03.12.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до командування ВЧ НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його із військової служби у запас на підставі статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: через догляд за батьком інвалідом II групи. До рапорту позивач додав копії документів, які підтверджують обставини, що позивач має батька який є інвалідом II групи пов`язаним із психічним захворюванням та потребує постійного стороннього догляду. Також документи, які підтверджують його родинні зв`язки, зокрема підтвердження того що рідна сестра ОСОБА_6 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_4 із 2019 року та проживає за адресою: АДРЕСА_1 через що не має можливості доглядати за батьком. Про відсутність можливості догляду за батьком вона вказала у нотаріально посвідченій заяві від 31.10.2025 р. року, акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 02.12.2025 р. року у якому підтверджено факт необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 , а також інші документи які передбачені інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 р. №170. Командиром військової частини НОМЕР_1 рапорт позивача з доданими документами розглянуто та за результатами розгляду рапорту позивача про його звільнення на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами - надано письмову відповідь за №42552 від 03.12.2025 р. у якій зазначено, що приймаючи до уваги порушення заявником вимог пунктом 233 розділу XII Положення №1153/2008 в частині визначення правової підстави звільнення з військової служби, відсутність у додатках до рапорту від 03.12.2025 р. за вх. №42552 вичерпаних в розумінні норм ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. №2398-VI, п.3.2 розділу III Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції країни від 24.07.2008 р. №1269/5, відомостей та належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на їх підтвердження про відсутність у особи з інвалідністю інших, крім сина та доньки, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків), а також відсутність належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів в розумінні Інструкції №667 наявності висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 р. №667, командування військової частини НОМЕР_1 не вбачає наявності усіх передбачених п/п «г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ підстав та умов для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, у зв`язку з чим доходить висновку про відсутність підстав для задоволення рапорту від 03.12.2025 р. за вх. №42552. Відповідач вказав, що у поданому ОСОБА_1 рапорті ним не правильно зазначене посилання на пункти і підпункти ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ. Так, ОСОБА_1 вказано підставу звільнення підпункт «б» пункту 1 частини 1 замість п/п «г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12. З даного приводу представник позивача зазначив, що дана обставина є технічною помилкою і не може бути підставою для відмови у рапорті. Відповідач мав розглянути рапорт по суті вказаної ОСОБА_1 причини звільнення, а саме: за сімейними обставинами і фактично доданих до рапорту документів які підтверджують наявність у нього підстави для звільнення саме за цією обставиною. Представник позивача наголошує на тому, що незважаючи на те, що наявні законні підстави для звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за батьком інвалідом II групи, позивачу відмовлено у звільненні з військової служби.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнає (а.с.59-64). Представник відповідача вказує, що 03.12.2025 р. до командування військової частини НОМЕР_1 за вх. №42552 надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами. Відповідно до змісту рапорту від 03.12.2025 р. за вх. №42552 позивач з посиланням на норму підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII в обґрунтування підстав звільнення з військової служби було наголошено на необхідності догляду за батьком інвалідом ІІ групи, який потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з психічними розладами. Представник відповідача звертає увагу на те, що позивач замість підстав звільнення з військової служби, передбачених п/п «г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII, визначено підпункт «б» пункту 1 частини 1 статті 26 цього Закону, що, на переконання представника відповідача, є достатньою підставою для відмови у задоволенні рапорту, поданого з підстав, не передбачених Законом №2232-XII. Представник відповідача вказує, що до рапорту додано копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 25.11.2025 р. Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . На думку командування військової частини НОМЕР_1 , в силу приведених норм СК України, додана копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.11.2025 р. не є доказом відсутності у особи з інвалідністю іншого члена сім`ї першого ступеня споріднення (дружини) з огляду на наявність у ОСОБА_4 обов`язку з утримання колишнього чоловіка - ОСОБА_2 , який набув статусу особи з інвалідністю ІІ групи під час шлюбу - 21.10.2025 р. Представник відповідача зазначає, що додані до рапорту заява ОСОБА_6 від 31.10.2025 р. за реєстр. №2704 та довідка військової частини НОМЕР_4 від 01.10.2025 р. №6705, командуванням військової частини НОМЕР_1 до уваги не приймалися, оскільки в силу вимог норми абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII обов`язковою умовою звільнення з військової служби, крім іншого, законодавець встановлює саме відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення у особи з інвалідністю або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення (за наявності) самі потребують постійного догляду. Будь-які інші, навіть поважні, причини неможливості іншими членами сім`ї першого чи другого ступеня споріднення здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю приведеною вище нормою Закону не передбачені. Також представник відповідача зазначає, що позивачем не додано доказів відсутності у особи з інвалідністю ІІ групи - ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, крім сина - ОСОБА_2 та доньки - ОСОБА_6 , що позбавляє командування військової частини НОМЕР_1 можливості отримати вичерпні відомості про інших можливих членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення особи з інвалідністю (братів, сестер, онуків) та пересвідчитись у дотриманні військовослужбовцем вищезгаданої обов`язкової умови звільнення з військової служби, передбаченої нормою абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII. Представник відповідача наголошує на тому, що позивачем не було доведено належними, достовірними, достатніми та допустимими, згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. №2398-VI, п.3.2 розділу ІІІ Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 р. №1269/5, доказами відсутності у особи з інвалідністю інших, крім сина та доньки, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, зокрема, рідних братів, сестер та онуків. На переконання представника відповідача, наведені обставини свідчать про недотримання позивачем під час звернення з рапортом від 03.12.2025 р. за вх. №42552 усіх, передбачених абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII, умов в їх сукупності для звільнення з військової служби, що також є підставою для відмови у задоволенні цього рапорту. Представник відповідача зауважує, що позивачем не додано повного витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 21.10.2025 р. №247/25/2516/ В. Командуванням військової частини НОМЕР_1 не приймається до уваги додана до рапорту від 03.12.2025 р. за вх. №42552 копія висновку ЛКК, виданого комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 30.10.2025 р. №218 про встановлення психічного розладу та потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді, як така, що не відповідає формі та змісту висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 р. №667. Висновок ЛКК від 30.10.2025 р. №218 всупереч вимог п.5 Інструкції №667 відомостей про постійну (упродовж не менше місяця) наявність у ОСОБА_2 одного з видів обмеження життєдіяльності не містить, що ставить під сумнів належність, достовірність, достатність та допустимість цього письмового доказу. З огляду на викладене, командуванням військової частини НОМЕР_1 критично сприймається висновок комісії за змістом акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 02.12.2025 р., затвердженого начальником 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що «Факт необхідності здійснення постійного догляду підтверджено», як такий, що ґрунтується на висновку ЛКК від 30.10.2025 р. №218, складеного з порушенням вимог п.5 Інструкції №667. Крім того, з урахуванням ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. №2398-VI, п.3.2 розділу ПІ Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 р. №1269/5, не менш декларативним вбачається висновок за змістом акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 02.12.2025 р. про те, що «Інших членів сім`ї, які можуть (зобов`язані) здійснювати догляд - не виявлено», як такий, що не ґрунтується на досліджених комісією витягах з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження.
Представником позивача подано відповідь на відзив у якій викладено зміст відзиву на позов із зазначенням того, що позивач із відзивом категорично не погоджується. Також повторно викладено обставини вказані у позовній заяві. Додатково щодо наявності можливих родичів, які б могли здійснювати догляд зазначено, що у ОСОБА_2 є ще онуки, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є студентом денної форми навчання ЦНТУ до 30.06.2026 р. та не може здійснювати догляд за своїм дідом, так як проживає окремо і навчається у внз; ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є неповнолітнім; ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є ВПО та проживає у АДРЕСА_3 та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 та у зв`язку із цим не може здійснювати догляд за своїм дідом.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.55-56).
23.01.2026 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.125).
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 з 21.06.2024 р. проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.72, зі зворотного боку).
03.12.2025 р. ОСОБА_1 подано командиру другої механізованої роти другого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 рапорт(вх. №42552) про звільнення його з військової служби в запас на підставі підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: через догляд за батьком інвалідом ІІ групи (а.с.66). До заяви додано нотаріально посвідчені копії паспорта ОСОБА_1 (а.с.79, зі зворотного боку); РНОКПП ОСОБА_1 (а.с.80); військового квитка ОСОБА_1 (а.с.70-75); витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 (а.с.80, зі зворотного боку); паспорта ОСОБА_2 (а.с.76-77); РНОКПП ОСОБА_2 (а.с.78); пенсійного посвідчення ОСОБА_2 (а.с.78, зі зворотного боку); витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 (а.с.79); свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.81, зі зворотного боку); свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.81); довідку про склад сім`ї №527/01-22 від 24.10.2025 р. (а.с.82); витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 23.07.2025 р. (а.с.82-83); нотаріально посвідчені копії довідки ЛКК №218 від 30.10.2025 р. (а.с.69, зі зворотного боку); заяви ОСОБА_6 (а.с.83-84); паспорта ОСОБА_6 (а.с.84-86); РНОКПП ОСОБА_6 (а.с.87); свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с.87, зі зворотного боку); свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 (а.с.88); свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_12 (а.с.88, зі зворотного боку); свідоцтва про одруження ОСОБА_12 (а.с.89); довідка Форми 5 ОСОБА_6 (а.с.86, зі зворотного боку); акт ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.67-68).
За результатом розгляду рапорта від 03.12.2025 р. Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 11.12.2025 р. №2368/35767 повідомлено ОСОБА_1 , що беручи до уваги порушення заявником вимог пункту 233 розділу ХІІ Положення №1153/2008 в частині правової підстави звільнення з військової служби, відсутність у додатках до рапорту від 03.12.2025 р. за вх. №42552 вичерпних в розумінні норм ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. №2398-VI (з наступними змінами і доповненнями), п.3.2 розділу ІІІ Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 р. №1269/5, відомостей та належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на їх підтвердження про відсутність у особи з інвалідністю інших, крім сина та доньки, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків), а також відсутність належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів в розумінні Інструкції №667 наявності висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психологічного розладу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 р. №667, командування військової частини НОМЕР_1 не вбачає наявності усіх передбачених п/п «г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) підстав та умов для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, у зв`язку з чим доходить висновку про відсутність підстав для задоволення рапорту від 03.12.2025 р. за вх. №42552 (а.с.91-94).
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстом - Закон №2232).
Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232 передбачено види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232. При цьому підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період встановлені у частині 4 статті 26 Закону №2232 та розмежовані з огляду на період застосування: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1); під час воєнного стану (пункт 2).
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-ІХ, в Україні введено воєнний, який неодноразово продовжувався і діє на даний час.
Таким чином, з огляду на введення в Україні військового стану та зважаючи на вид військової служби, яку проходить позивач, підстави звільнення його з військової служби визначені у пункті 2 частини 4 статті 26 Закону №2232.
Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232 військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Судом встановлено, що позивачем у рапорті від 03.12.2026 р. помилково зазначено норму на підставі якої він просить звільнити його з військової служби (підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Однак, позивачем конкретизовано підставу - необхідність догляду за батьком інвалідом ІІ групи, що надавало можливість відповідачу правильно визначити норму, якою така підстава передбачена. Таким чином, допущена позивачем помилка щодо норми, яка установлює право на звільнення з відповідною підставою, не є самостійною підставою для відмови у задоволенні рапорту військовослужбовця.
Відповідно до ч.7 ст.26 Закону №2232 про військову службу звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008, визначено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) ІНФОРМАЦІЯ_7, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до пп.26 п.5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 р. №170 через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи: документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами); один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_7; один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року №2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року №946; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року №2067, про потребу в постійному догляді.
Як встановлено судом, батько позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_7, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів №247/25/2516/ВТ від 21.10.2025 р. (а.с.82-83).
З огляду на висновок ЛКК від 30.10.2025 р. №218, виданий КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» ОСОБА_2 страждає на психічний розлад та потребує постійного стороннього догляду (а.с.69. зі зворотного боку).
Відповідач зазначає, що висновок ЛКК не відповідає формі, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 р. №667.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 р. №667 затверджено Форму висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи другої групи внаслідок психічного розладу.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи і страждає на психічний розлад. Проте, проте матеріали справи не містять доказів, що інвалідність ІІ групи встановлена ОСОБА_2 саме внаслідок психічного розгляду, у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати, що висновок ЛКК має бути виданий за Формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 р. №667.
Верховний Суд у постановах від 27.02.2025 р. у справі №380/16966/24 та від 07.05.2025 р. у справі №420/30227/24 сформував висновки, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
При цьому, «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232.
Відмовляючи у задоволенні рапорту від 03.12.2025 р. відповідач зазначав, що відповідно до норм Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу особа має право на утримання від колишньої дружини, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 25.11.2025 р. Подільським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 25.11.2025 р. (а.с.81, зі зворотного боку).
Суд враховує, що статті 76, 77 Сімейного кодексу України унормовують право на матеріальне забезпечення непрацездатного чоловіка (дружини) колишньою дружиною (колишнім чоловіком) після розірвання шлюбу.
Однак, ОСОБА_2 потребує постійного догляду, а не матеріального забезпечення. Окрім того, відповідно до пенсійного посвідчення ОСОБА_2 є пенсіонером, тобто в силу віку не відноситься до працездатних осіб у розумінні Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. №5067-VI.
Натомість, абзац 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232 пов`язує право військовослужбовця на звільнення у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи з відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи. Проте, після розірвання шлюбу колишня дружина втрачає статус члена сім`ї.
Позивачем до рапорту від 03.12.2025 р. додано докази на підтвердження того, що його рідна сестра ОСОБА_6 не може здійснювати постійний догляд за батьком, оскільки проходить військову службу (а.с.83-89).
Водночас, позивачем не було додано до рапорту від 03.12.2025 р. доказів відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_2 , а під час розгляду справи поінформовано суд про наявність в останнього онуків: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є студентом денної форми навчання ЦНТУ до 30.06.2026 р. (а.с.117) та не може здійснювати догляд за своїм дідом, так як проживає окремо і навчається у внз; ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.116, 118), який є неповнолітнім; ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.119, 120), яка є ВПО та проживає у АДРЕСА_3 та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 та у зв`язку із цим не може здійснювати догляд за своїм дідом.
Як наслідок, відповідачем не надано оцінку наявності чи відсутності можливості онуків здійснювати постійний догляд за ОСОБА_8 , що зумовлює передчасність висновку про відсутність у ОСОБА_1 підстав для звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232.
На підставі викладеного та відповідно до ч.2 ст.9 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03 грудня 2025 року №42552 та прийняти рішення, з у рахуванням висновків суду.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 382 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03 грудня 2025 року №42552 та прийняти рішення, з у рахуванням висновків суду.
4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного рішення суду - 29 червня 2026 року.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ