Справа № 352/30/26
Провадження № 3/352/56/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Кузьменко С.В., розглянувши матеріали, що надійшли з управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про притягнення

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,, РНОКПП НОМЕР_1 

до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст протоколів про адміністративне правопорушення:
Поліцейським управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Рошаковським В.Я. 02 січня 2026 року складено протокол про адміністративне правопорушення за наступних обставин:
ОСОБА_1 02 січня 2026 року о 22 годині 49 хвилин в селі Одаї, на дорозі Н10 керував автомобілем Honda CR-V номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку із застосуванням приладу драгер на місці та в медичному закладі відмовився, що підтверджується довідкою лікаря-нарколога номер 337 від 02 січня 2026 року, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху ( далі – Правила), затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Рух провадження
06 січня 206 року протокол про адміністративне правопорушення із доданими матеріалами надійшов до Тисменицького районного суду та призначений до для розгляду по суті на 16 січня 2026 року.
16 січня 2026 року розгляд справи відкладено на 11 лютого 2026 року в зв`язку із клопотанням адвоката Дикуна І.В. ( далі- Адвокат), який представляє інтереси ОСОБА_1 для надання можливості ознайомитись із матеріалами справи.
11 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 11 березня 2026 року в зв`язку із клопотанням Адвоката для надання додаткового часу для ознайомлення із матеріалами справи.
11 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 14 квітня 2026 року в зв`язку із клопотанням Адвоката про витребування доказів.
14 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 05 травня 2026 року в зв`язку із першою неявкою ОСОБА_1 та Адвоката без поважної причини.

3. Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1  в судове засідання не з`явився, пояснення по суті справи не надав
Адвокат надав до Суду клопотання про повторне витребування доказів та про закриття справи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП в зв`язку із відсутністю кладу адміністративного правопорушення
Клопотання обгрунтовуються наступним:
1)Поліцейськими складено 2 протоколи про адміністративне правопорушення, які відрізняються за текстом один від іншого. Так, до суду скеровано протокол із наявністю фрази «відмовився» в графі «пояснення особи», в той час як в протоколі, наданому ОСОБА_1 , така фраза відсутня.
2)В протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання на довідку № 337, про довідку із таким же номером зазначає медичний працівник, однак на запит суду надано довідку № 337 (1). При цьому саме довідка № 337 могла б бути відповідним доказом, однак така довідка до справи не долучена;
3)Також до справи не долучений висновок щодо результатів медичного огляду. 

4. Докази, досліджені під час судового розгляду:
докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення
4.1. Письмові докази:
Протокол про адміністративне правопорушення:
Згідно із текстом протоколу, ОСОБА_1 02 січня 2026 року о 22 годині 49 хвилин в селі Одаї, на дорозі Н10 керував автомобілем Honda CR-V номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку із застосуванням приладу драгер на місці та в медичному закладі відмовився, що підтверджується довідкою лікаря-нарколога номер 337 від 02 січня 2026 року, чим порушив пункт 2.5 Правил
В протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до відповідальності по суті порушення» наявні фраза «відмовився» та підпис ОСОБА_1 .

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів 
Згідно із текстом акту, проведення огляду пов`язано із виявленими ознаками сп`яніння, а саме запах алкоголя з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. ОСОБА_1 відмовився від огляду.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 січня 2026 року 
Згідно із текстом направлення у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки сп`яніння: запах алкоголя з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. 

Постанова серії ЕНА № 6451519 від 02 червня 2026 року.
Згідно із текстом постанови, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а саме у тому, що 02 січня 2026 року о 22 годині 40 хвилин в селі старі Кривотулі, керуючи автомобілем Honda CR-V номерний знак НОМЕР_2 , проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора

4.2 Відеозаписи
Відеозапис з бодікамери поліцейського
Відеозапис починається з моменту наближення поліцейського до автомобіля.
В подальшому на відеозаписі зафіксовано повідомлення поліцейським ОСОБА_1 про порушення останнім Правил та процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 122 КУпАП
Після розгляду справи поліцейський питає у ОСОБА_1 чи вживав останній алкогольні напої перед тим, як сідати за кермо та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовляється.
Після роз`яснення поліцейським наслідків відмови від проходження огляду, а саме складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомляє що згоден пройти огляд в лікарні.
В подальшому ОСОБА_1 та поліцейські направляються до лікарні та на відеозаписі зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на пропозицію лікаря.

докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення
4.3. довідка заступника медичного директора КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» № 337 (1) від 19 березня 2026 року № 3517, видана в тому, що ОСОБА_1 під час медичного огляду лікарем ОСОБА_2 з метою виявлення ознак сп`яніння 02 січня 2026 року від огляду відмовився.

Протокол про адміністративне правопорушення:
Згідно із текстом протоколу, ОСОБА_1 02 січня 2026 року о 22 годині 49 хвилин в селі Одаї, на дорозі Н10 керував автомобілем Honda CR-V номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку із застосуванням приладу драгер на місці та в медичному закладі відмовився, що підтверджується довідкою лікаря-нарколога номер 337 від 02 січня 2026 року, чим порушив пункт 2.5 Правил
В протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до відповідальності по суті порушення» відсутні будь-які записи, окрім підпису ОСОБА_1 .

5.Опис обставин, установлених під час розгляду справи та висновки суду
У відповідності до вимог статті 252 кодексу України про адміністративні правопорушення суддя оцінює докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до рішення Конституційного Суду № 4-р(П)/2022 від 15 червня 2022 року визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) поняття „кримінальне звинувачення“, „кримінальне правопорушення“ мають „автономне значення“.  Критеріями, на підставі яких Європейський суд з прав людини встановлює, чи застосовувати кримінальний аспект статті 6 Конвенції, є: 1) юридична кваліфікація діяння в національному законодавстві [тобто з`ясування того, як кваліфікують діяння в національному праві: кримінальне правопорушення (злочин), адміністративне правопорушення, дисциплінарне тощо]; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи. Для застосування статті 6 Конвенції в аспекті розуміння поняття „кримінальне звинувачення“ достатньо, щоб правопорушення за своїм характером вважалось „кримінальним“ згідно з Конвенцією або щоб за вчинене правопорушення до особи було застосовано покарання, яке за своїм характером і ступенем суворості належало в цілому до „кримінальної“ сфери. Таким чином, за сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням
При вирішенні конкретної справі, Cуд звертає увагу на те, що санкцією частини першої статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачений такий вид стягнення як штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень із позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. При цьому розмір штрафу є більшим від розміру покарань, передбачених за вчинення окремих видів кримінальних проступків, а позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік становить втручання в права людини протягом тривалого строку.
В зв`язку із викладеним Суд вважає, що на особу, що притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, розповсюджуються такі ж визначені Конституцією України та Конвенцією гарантії права на справедливий суд, як і на осіб, що притягаються до кримінальної відповідальності, зокрема норми частин третьої статті 62 Конституції України та частини четвертої статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також принцип індивідуального характеру відповідальності особи у відповідності до статті 61 Конституції України.
Частиною першою статті 251 кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів по адміністративні правопорушення, в даному випадку на посадових осіб відділення поліції № 1 Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області., які в цій справі фактично представляють сторони звинувачення.
На виконання вищевказаних принципів Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення, докази, які долучені до протоколу про адміністративні правопорушення, а також надані Адвокатом та витребувані за клопотанням Адвоката.
Суд звертає увагу, що ним, на виконання статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, не здійснюється самостійно збір доказів, в зв`язку із чим, будь-які докази, окрім долучених до протоколу та наданих особою, яка притягається до відповідальності і її представником, Судом самостійно не витребовувались та не досліджувались.
За аналогічних обставин у справі «Фігурка проти України» ( заява № 28232/22), Європейський Суд з прав людини дійшов висновку щодо відсутності порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За результатами дослідження доказів у справі у відповідності до вимог статті 252 кодексу України про адміністративні правопорушення, у Суду відсутні будь-які сумніви щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 130 КУпАП, а його винуватість у вчиненні цих правопорушень поза розумним сумнівом доведена доказами, наданими особою, уповноваженою на збирання цих доказів.

5.1 щодо належності і допустимості доказів
Відповідно до статті 251 кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Всі докази, зібрані особою, уповноваженою на збирання доказів, відповідають вказаним вимогам законодавства, в зв`язку із чим визнаються Судом допустимими і належними.
Суддя вважає необгрунтованими доводи Адвоката щодо недопустимості протоколу з огляду на наступне.
ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Обставини вчинення правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 , викладені у фабулі протоколу, є однаковими як в протоколі, що надійшов до суду, так і в протоколі, який наданий Адвокатом.
Зазначення в протоколі про відмову особи від надання пояснень не містить доказової бази щодо фабули, за якою складено протокол та яка є предметом розгляду в цій справі. 
Відповідно до статті 87 Кримінального процесуального кодексу України, яка регулює відносини щодо визнання недопустимими доказів в кримінальному процесі та а підставі якої, на думку Судді, можуть бути визнані докази недопустимими і в процесі розгляду справи про притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Однак Адвокатом не зазначено які саме, на його думку, істотні порушення прав та свобод ОСОБА_1 допущені внаслідок зазначення в протоколі інформації про відмову від надання пояснень, та які б за собою тягнули визнання цього протоколу недопустимим.
При цьому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати пояснення безпосередньо в суді, однак вказаним правом не скористався. 
Також Адвокатом не зазначається про ймовірну фальсифікацію протоколу шляхом внесення до нього недостовірних відомостей, а також не надано доказів щодо звернення до правоохоронних органів з цього приводу. 
Таким чином, враховуючи, що:
-фабула, викладена в протоколі, є зрозумілою для особи, яка притягується до відповідальності та не містить відмінностей;
-адвокатом не наведено, які саме права ОСОБА_1 порушені, на його думку, внаслідок зазначення щодо його відмови від надання пояснень, а ОСОБА_1 не надав відповідних пояснень в тому числі в суді;
-відсутні докази фальсифікації протоколу про адміністративне правопорушення
Суд відхиляє доводи Адвоката про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення.

5.2 щодо керування транспортним засобом 
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наступними доказами:
-відеозаписами з реєстратора автомобіля та бодікамери поліцейського, на яких зафіксовано рух автомобіля Honda CR-V номерний знак НОМЕР_2 , а також перебуванням ОСОБА_1 на водійському сидінні;
-постановою про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 122 кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої 02 січня 2026 року о 22 годині 40 хвилин в селі Старі Кривотулі, керуючи автомобілем Honda CR-V номерний знак НОМЕР_2 , проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора;
-протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою в короткий проміжок часу після виявлення факту керування, та відповідно до якого ОСОБА_1 о 22 годині 49 хвилин в селі Одаї, на дорозі Н10 керував автомобілем Honda CR-V номерний знак НОМЕР_2 

5.3 щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння 
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 ( далі – Інструкція)
Відповідно до пунктів 6,7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Поліцейським пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Після відмови останнього поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , наслідки відмови, а саме складення відповідного протоколу та, окрім того, роз`яснено, що здійснюється відеофіксація та відмовлено у пропозиції вимкнути відеофіксацію подій на бодікамеру. 
Далі ОСОБА_1 пояснив, що він згоден пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, після чого його невідкладно було доставлено до медичного закладу.
В подальшому на пропозицію медичного працівника пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.
Вказані події зафіксовані на відеозаписі, який здійснювався на бодікамеру поліцейського та є об`єктивним джерелом доказів, яке є незалежним від волевиявлення осіб.
Таким чином, Суддя вважає, що цим відеозаписом підтверджується дотримання поліцейським процедуру пропозиції водієві пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законодавством порядку, а також факт відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Суддя погоджується із доводами Адвоката, що довідка № 337 (1) не підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а до справи не долучений висновок спеціаліста.
В той же час, на відміну від встановлення факту перебування особи в стані сп`яніння, висновок та довідка не є виключними доказом відмови особи від проходження огляду, а тому за відсутності таких доказів факт відмови може бути підтверджено іншими доказами.
Зокрема, як вище зазначено, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджується таким об`єктивним доказом, як відеозапис, на якому зафіксовані як пропозиція йому пройти огляд, так і відмова від проходження огляду.

5.4 висновки суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 .
Таким чином, Судом поза розумним сумнівом встановлено факт відмови ОСОБА_1 , який 02 січня 2026 року о 22 годині 49 хвилин в селі Одаї керував транспортним засобом Honda CR-V номерний знак НОМЕР_2 , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Вказаними діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог частини першої статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

6.Щодо виду та розміру адміністративного стягнення
Санкцією частини першої статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення передбачений такий безальтернативний вид адміністративного покарання як штраф з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Суд вважає, що з огляду на характер і суворість стягнення, яке може бути застосовано до особи за статтю 130 КУпАП, правопорушення за цією статтею за своїм характером вважається „кримінальним згідно з Конвенцією, а тому на особу поширюються гарантії права на справедливий суд, визначені статтею 6 Конвенції, в тому числі така складова, як принцип індивідуального характеру відповідальності, що може бути підставою для призначення за аналогією зі статтею 69 Кримінального кодексу України більш м`якого покарання, ніж зазначено в санкції статті.
Враховуючи небезпеку адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , небезпеку можливості настання наслідків, Суд вважає, що призначення стягнення в розмірі, меншому, від передбаченого санкцією статті, може мати місце у виключних випадках щодо обставин справи та характеристики особи, яка притягається до відповідальності.
В даному випадку відсутні такі виключні обставини справи та характеристики особи, які б свідчили про можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено санкцією статті для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що стягнення має бути накладено в межах санкції частини першої статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення, а підстави для призначення більш м`якого стягнення, ніж визначено санкцією статті, відсутні.

7.Щодо судового збору
Відповідно до статті 40-1 кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3328 гривень.
Таким чином, розмір судового збору станом на час розгляду справи становить 3028х0.2=665 гривень 60 копійок.
В зв`язку із викладеним, керуючись статтями 252, 283-285,294 кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
ПОСТАНОВИВ:

Визнати  ОСОБА_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в дохід державного бюджету в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. 
Відповідно до частини першої статті 307 кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно частини другої статті 308 кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя           Сергій КУЗЬМЕНКО