Справа № 545/1592/26
Провадження № 2-о/545/93/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2026 року м. Полтава
Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Зуб Т.О.,
за участі секретаря судового засідання Пінчук З.І.,
представника заявника- Пеляк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, заінтересована особа- Полтавська міська рада, про визнання спадщини відумерлою,
ВСТАНОВИВ:
Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради звернувся до суду з вищевказаною заявою, у якій зазначив, що у 2011 році помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть від 20.09.2011 № 23. Після смерті спадкодавця спадкова справа не відкривалась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 83533258, виданим Першою Полтавською державною нотаріальною конторою. Згідно з вказаним витягом, жодна особа у встановлений законом строк не зверталася із заявою про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавались.
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 06.03.2026 № 18-16-0.161-496/15-26 встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 в архіві не обліковується, а записи щодо його реєстрації у відповідних книгах відсутні.
Разом з тим, відсутність зареєстрованого правовстановлюючого документа не виключає наявності у померлого права на земельну ділянку, яке не було належним чином оформлено за життя та, відповідно, входить до складу спадщини. Таким чином, після смерті ОСОБА_1 залишилося нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, право на яку за життя спадкодавця не було оформлено належним чином.
Враховуючи вищенаведене, просять: визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у 2011 році; встановити, що до складу спадщини входить земельна ділянка, право на яку за життя спадкодавця не було належним чином оформлено; передати зазначене майно у комунальну власність Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради.
Ухвалою судді від 13.04.2026 року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд.
В судовому засіданні представник заявника- Пеляк В.В. заяву підтримав та просив задовольнити з викладених у ній підстав. Зазначив, що Департаментом проведено перевірку земельних ділянок померлих громадян, власники яких невідомі. У даному випадку також була виявлена земельна ділянка та були здійснені відповідні запити. Згідно отриманих відповідей встановлено, що спадкоємці після померлого ОСОБА_1 відсутні. Згідно інформація земельна ділянка належала ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю, який на той час видавався, проте згідно відповіді на запит- такий акт відсутній. 
Представник заінтересованої особи- Полтавської міської ради 17.04.2026 року на адресу суду надіслав заяву, у якій просив вимоги Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради задовольнити, посилаючись на те, що спадкоємців після смерті ОСОБА_1 не встановлено, до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися і спадкова справа не заведена, після смерті померлого спадкодавця минуло вже більше 1 року, просимо задовольнити заяву Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради про визнання спадщини відумерлою.
Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження- це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Судом встановлено, що листом Полтавського відділ ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 101/30.25-35 від 07.11.2025 року сторону заявника повідомлено про наявність актового запису про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 23 від 20 вересня 2011року, складений виконавчим комітетом Кротенківської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 4 звор. бік). 
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), тому, право на спадкове майно виникає з вказаного часу а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї.
На підставі ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України, суд встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за місцем його місцезнаходження.
Згідно ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
З доданого витягу зі Спадкового реєстру № 83533258 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданого Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті спадкодавця спадкова справа не відкривалась (а.с. 7 звор. бік)., що підтверджується. Згідно з вказаним витягом, жодна особа у встановлений законом строк не зверталася із заявою про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавались.
Однак, спадковий реєстр- це електронна база даних, яка містить відомості про заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину.
Проте, стороною заявника не надано суду доказів щодо відсутності/наявності складеного від імені ОСОБА_1 заповіту. 
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. а ст. 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.
Суду не надано доказів про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, визначених у статтях 1261-1265, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, або усунення таких спадкоємців від права на спадкування, або відмову спадкоємців від прийняття спадщини чи факт її неприйняття такими особами, що є обов`язковою умовою для визнання спадщини відумерлою.
Як зазначає сторона заявника, до складу спадкового майна входить земельна ділянка з кадастровим номером 5324082400:00:018:0001, яка належала померлому ОСОБА_1 на праві власності. 
Однак державний акт на право власності на вказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 в архіві Держгеокадастру у Полтавській області не обліковується, а записи щодо його реєстрації у відповідних книгах відсутні, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 06.03.2026 № 18-16-0.161-496/15-26 (а.с. 5 звор. бік).
Отже, суду також не надані докази, на підставі яких можливо зробити висновок, що вищевказана земельна ділянка входить до складу спадкового майна.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що заявлені вимоги про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді відповідно до закону задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, заінтересована особа- Полтавська міська рада, про визнання спадщини відумерлою- відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	Т. О.  Зуб