П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року місто Київ 
справа № 381/3190/21
провадження № 22-ц/824/3832/2026 

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Макаренком Володимиром Анатолійовичем,

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2025 року, постановлену суддею Мартиненко В.С.,

В С Т А Н О В И В:

З вересня 2021 року в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», в якому позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути загрозу магістрального газопроводу Шебелинка - Диканька - Київ» Ду 1200 мм Ру 5,5 МПа шляхом невідкладного знесення (демонтажу) частини огорожі земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:03:003:5007, яка знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу «Шебелинка - Диканька - Київ» Ду 1200 мм Ру 5,5 МПа.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2023 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 усунути загрозу магістральному газопроводу «ШДК» шляхом знесення (демонтажу) частини огорожі земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:03:003:5007, яка знаходиться в охоронній зоні цього магістрального газопроводу.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що огорожа на земельній ділянці, якою володіє відповідач і яка розташована в межах охоронної зони магістрального газопроводу «ШДК», зведена ним з порушенням вимог, передбачених ч.4 ст.22 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3041-VI «Про правовий режим земель охоронних зон об'єктів магістральних трубопроводів», та перешкоджає ТОВ «Оператор ГТС України» забезпечувати безпечну експлуатацію магістрального газопроводу «ЩДК», тому підлягає знесенню (демонтажу) у частині, яка знаходиться в зоні цього магістрального газопроводу.
Постановою Київського апеляційного суду від 3 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Макаренко В.А., залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Постановою Верховного Суду від 7 травня 2025 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 3 липня 2024 року у вказаній справі скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалюючи таку постанову, Верховний Суд, зокрема, зазначив про те, що доводи заявника щодо необґрунтованості відмови у задоволенні клопотання про призначення у справі експертизи знайшли своє підтвердження, суд першої інстанції слід з'ясувати питання у якій саме частині земельна ділянка з огорожею накладаються на охоронну зону магістрального газопроводу «ШДК», яка саме частина огорожі підлягає знесенню (демонтажу) у разі такого накладення.
При новому розгляді до суду першої інстнації представником відповідача подано заяву про зупинення провадження у вказаній справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, а саме адміністративної справи 320/21696/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії. Крім того, представником відповідача підтримано раніше подану заяву про призначення судової оціночної будівельно-технічної експертизи. Просив розподілити судові витрати, пов`язані з оплатою за експертизу на обидві сторони.
Також у тому ж судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, заперечував проти заяви про зупинення провадження у вказаній справі у зв`язку з розглядом адміністративної справи 320/21696/24, не заперечував проти призначення в цій справі експертизи, власні питання для проведення експертизи не запропонував. Заперечував проти покладання на позивача частини судових витрат, пов`язаних з оплатою експертизи, оскільки про її призначення не просив.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Макаренка В.А. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Призначено у справі за позовом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії комплексну судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу.
Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із принципів змагальності, диспозитивності та пропорційності. Визначення частини земельної ділянки з огорожею, що накладається на охоронну зону магістрального газопроводу «ШДК», та визначення частини огорожі, яка підлягає знесенню (демонтажу) у разі такого накладення, а також визначення збитків такого знесення (демонтажу) для відповідача, мають істотне значення для справи, та для їх з`ясування необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а також те, що сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питаннь.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження до розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії, суд виходив із того, що обставини (факти), які є предметом судового розгляду, можливо встановити на підставі доказів, поданих у цій справі. тому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Макаренко В.А. подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати ухвалу, прийняти нове рішення про задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі № 381/3190/21 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 320/21696/24.
Вважає, що встановити вину відповідача в порушенні охоронної зони магістрального газопроводу «ШДК» не можливо у справі № 381/3190/21, у справі № 381/3190/21 відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 знав, чи/або міг знати про наявність обмежень (проходження умовної лінії магістрального газопроводу «ШДК» «270 метрів» по території земельної ділянки 3222457400:03:003:5007) в Державному Земельному Кадастрі відсутня інформація про цей факт.
Також вказує, що саме у справі № 320/21696/24, буде встановлено факт того, що ОСОБА_1 не знав і не міг знати про те, що по території його земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:03:003:5007 проходить охоронна зона магістрального газопроводу «ШДК» , не знав і не міг знати через недбалість та бездіяльність наступних органів державної влади та місцевого самоврядування
Зазначає, що в матеріалах же розглядуваної справи № 381/3190/21 взагалі не має будь-яких доказів того, що магістральний газопровід «Шебелинка-Диканька-Київ» ДУ 1200 мм Ру 5,5 м Па відноситься до магістрального газопроводу 1 класу, що збудований був для газорозподільчих станцій та газозбірних пунктів підземних сховищ газу.
Апелянт зауважив, що не можна одночасно зупинити провадження у справі № 381/3190/21 з метою проведення експертизи та з метою зупинення провадження у цій же справі до розгляду іншої, а отже, ухвала Києво-Святошинського суду Київської області від 17 жовтня 2025 року має бути скасована повністю, а не лише в частині відмови у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі № 381/3190/21 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 320/21696/24.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Макаренко В.А. не з'явилися, про місце, день і час засідання суду були повідомлені шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету адвоката Макаренка В.А., що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, причини своєї сторона відповідача суду не повідомила, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
В судовому засіданні представник ТОВ «ОГС України» адвокат Мясков О.Є. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив оскаржувану ухвалу залишити в силі
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, у змагальному процесі позивач повинен довести вимоги, на які він посилається, відповідач заперечення, які висуває проти заявлених позовних вимог. а суд повинен забезпечити змагальність сторін процесу. Тобто у суду, а не лише у сторін, також є процесуальний обов`язок у змагальному процесі.
Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
Такі правові висновки викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24 травня 2023 року у справі № 567/792/22 (провадження № 61-431св23).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про необхідність призначення судової експертизи в цій справі.
Призначення судом експертизи відповідно до пункт 5 частини 1 статті 252 ЦПК України є підставою для зупинення провадження у справі.
Отже, призначивши експертизу у даній справі, суд першої інстанції обгрунтовано зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.
Фактично апеляційна скарга не містить доводів щодо необгрунтованості висновків суду з питань призначення експертизи.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що зупинення провадження з двох підстав в одній справі є неможливим, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню повністю, не можуть бути прийняті в якості піджстав для скасування судового рішення, зважаючи на наступне.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання сторони відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства. При цьому виходив із того, що у справі, що розглядається, спірними питаннями є перебування частини огорожі належної відповідачу земельної ділянки у межах охоронної зони магістрального газопроводу «ШДК», розмір витрат відповідача у разі знесення (демонтажу) цієї частини огорожі, а також чи знав або міг знати відповідач про наявні обмеження земельної ділянки. Зазначені обставини (факти), які є предметом судового розгляду, можливо встановити на підставі доказів, поданих у цій справі. А отже, за таких обставин, суд не може посилатися на об'єкту неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у цій справі відповідно до вимог пункт 6 частини 1 статті 251 ЦПК України та необхідність відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача.
Пунктом 14 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
Ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не зазначені у переліку ухвал, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Винятків, за наявності яких особа може звернутися до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на зазначене судове рішення (ухвалу суду першої інстанції), процесуальне законодавство не передбачає.
Визначення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду по суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду по суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не згаданих у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17).
Таким чином, постановлена судом першої інстанції ухвала про відмову у задоволенні клопотання сторони відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, в апеляційному порядку, як самостійний процесуальний документ, оскарженню не підлягає. Відповідно, колегією суддів не досліджуються доводи апеляційної скарги щодо висновків суду про відсутність підстав для зупинення до розгляду іншої справи.
Саме по собі вирішення судом першої інстанції двох клопотань про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи та призначення експертизи в одному процесуальному документі, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, зважаючи на те, що ухвала в частині призначення експертизи та у зв'язку з цим зупинення провадження у цій справі, постановлена з дотриманням норм процесуального права.
Суд, постановляючи ухвалу про призначення експертизи достатньо мотивував прийняте ним судове рішення, доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують і на їх правильність не впливають.
Відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіряючи під час розгляду справи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись статтями 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Макаренком Володимиром Анатолійовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаціному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постаанови.
Повна постанова складена 28 травня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус