РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30.04.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/10/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Поп`юк Я. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, у якій
позивач - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" 
(01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801),
відповідач - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" 
(76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20; ідентифікаційний код 03361046),
про стягнення 262 944 066,97 грн збитків (вартість безпідставно відібраного газу) за період березень - грудень 2019 року,
за участю представників:
від позивача Онищук М. Б.,
від відповідача Попович В. В.,
ухвалив таке рішення.

1. Предмет позову.
1.1. Предметом позову є вимога про стягнення 262 944 066,97 грн збитків, які становлять вартість безпідставно відібраного природного газу за період із березня до грудня 2019 року.
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
2.1. Форма судочинства.
Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 08.01.2026 суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
2.2. Поновлення процесуальних строків.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 ГПК України, ст. 166 ГПК України в судовому засіданні 24.02.2026 суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку на подання відповіді на відзив, поновив цей строк та прийняв відповідь на відзив до розгляду.
3. Зміст заяв по суті справи, пояснення учасників справи.
3.1. Позовна заява від 24.12.2025 № 1001ВИХ-25-7055 (вх. № 93/26).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення вимог ЗУ "Про ринок природного газу" та Кодексу газотранспортної системи не здійснив закупівлю природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат. Унаслідок цього відповідач допустив несанкціонований відбір газу з газотранспортної системи за період із березня до грудня 2019 року, чим завдав позивачу збитків. Позивач зазначає, що стягнення вартості відібраного газу як "плати за небаланс" відповідно до договору транспортування природного газу № 1512000706 від 17.12.2015 є неможливим з огляду на правову позицію Верховного Суду у справі № 909/1214/19. У зв`язку з цим позивач визначає предметом позову саме відшкодування завданих збитків. Згідно з приписами ст. 22 ЦК України, ст. 224, 225 ГК України позивач просить стягнути з відповідача 262 944 066,97 грн збитків, що відповідає вартості безпідставно відібраного обсягу природного газу. Свою позицію обґрунтовує приписами ст. 22 ЦК України, ст. 224, 225 ГК України, ЗУ "Про ринок природного газу" та положеннями Кодексу ГТС.
3.2. Відзив на позовну заяву від 06.02.2026 (вх. № 2180/26).
Відповідач проти позову заперечує повністю, посилаючись на відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема протиправної поведінки, реальних збитків, вини та причинного зв`язку. 
Стверджує, що частина заявленої суми (березень-червень 2019 року) вже була предметом розгляду у справі № 909/1214/19, де суд відмовив у стягненні через недоведеність факту надання послуг балансування. 
На думку відповідача, подані позивачем договори закупівлі газу не є належними доказами, оскільки вони не є короткостроковими, як того вимагає Кодекс ГТС, а в платіжних інструкціях платником вказано іншу юридичну особу — філію оператора.
Крім того, відповідач наголошує на відсутності своєї вини, оскільки через технічні недоліки Інформаційної платформи позивача (відсутність вкладки "створити номінацію") він був позбавлений можливості подавати номінації, що підтверджено позаплановою перевіркою НКРЕКП. 
Також вказує на відсутність доказів того, що газ закуповувався позивачем саме для потреб Івано-Франківської області та що існувала реальна загроза цілісності ГТС. 
Зазначає, що відповідно до ЗУ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 № 1639-IX наявна заборгованість включена до процедури врегулювання за рахунок видатків державного бюджету. Відповідач включений до відповідного Реєстру підприємств, які беруть участь у цій процедурі, що свідчить про визнання державою економічно необґрунтованих тарифів і виключає стягнення заявлених сум як збитків. 
Офіційне визнання державою економічно необґрунтованих тарифів, за твердженням відповідача, виключає можливість стягнення цих сум як збитків. Вказує, що правила балансування мають бути справедливими та базуватися на ринкових принципах згідно зі ст. 35 ЗУ "Про ринок природного газу".
3.3. Відповідь на відзив від 16.02.2026 (вх. № 3821/26).
Позивач виклав заперечення щодо аргументів відповідача. 
Спростовуючи твердження відповідача про втрату ним статусу оператора газорозподільної системи, зазначає, що у спірний період (березень – грудень 2019 року) АТ "Івано-Франківськгаз" мало чинну ліцензію та здійснювало діяльність із розподілу природного газу. Згідно з постановою НКРЕКП № 1772 дію цієї ліцензії зупинено лише з 01.10.2023, що жодним чином не змінює суті правовідносин та обов`язків сторін, які існували у 2019 році. 
Крім того, позивач наголошує на безпідставності ототожнення цієї справи зі справою № 909/1214/19 та відхиляє доводи про преюдицію. Пояснює, що у попередній справі розглядалося питання стягнення боргу за послуги комерційного балансування на підставі договору, тоді як у цій справі предметом позову є відшкодування збитків за позадоговірний несанкціонований відбір газу з метою фізичного балансування. Згідно з правовими висновками Верховного Суду (зокрема, у справах № 927/977/23, № 925/468/22) стягнення заборгованості за послуги балансування та стягнення збитків мають різні предмети та бази доказування. 
Не погоджується позивач і з аргументом відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин механізмів Закону України № 1639-IX. Вказує, що у цьому Законі визначено порядок погашення договірної заборгованості, який імперативно потребує укладення окремого договору про організацію взаєморозрахунків із застосуванням рахунків Державного казначейства, який між сторонами укладено не було. До того ж, відповідно до правової позиції Верховного Суду (справи № 916/47/22, № 927/977/23) збитки як вид цивільно-правової відповідальності взагалі не підпадають під дію цього Закону, що повністю виключає заявлений відповідачем ризик "подвійного стягнення" коштів. 
Відхиляючи доводи відповідача про відсутність його вини через неможливість подати номінації внаслідок технічних недоліків інформаційної платформи, позивач називає їх маніпулятивними. На підтвердження своєї позиції зазначає, що матеріали справи містять електронні докази активного використання платформи відповідачем у спірний період, зокрема завантаження файлів з накладанням ЕЦП та надання повідомлень про уповноважених осіб. Також позивач звертає увагу, що відповідно до постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 973 офіційно підтверджено виконання позивачем усіх вимог щодо належного функціонування платформи. А тому наполягає на доведеності наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення. 
Позивач стверджує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача він поніс реальні витрати на закупівлю 37 919 959,80 тис. куб. м газу виключно для відновлення порушеного відповідачем фізичного балансу системи, що завдало йому реальних збитків на загальну суму 262 944 066,97 грн.
4. Обставини справи, оцінка доказів.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.
4.1. Щодо правового статусу сторін.
У спірний період позивач здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою (надалі - ГТС) на користь третіх осіб (замовників) відповідно до ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП № 211 від 28.02.2013, зі строком дії до 01.01.2020 та виконував обов`язки оператора ГТС.
Відповідач на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 29.06.2017 № 852, здійснювало діяльність з розподілу природного газу до 01.10.2023 (постанова НКРЕКП № 1772 від 29.09.2023) і у спірний період у правовідносинах із позивачем було оператором суміжної системи.
4.2. Щодо договірних відносин та послуг балансування.
Між позивачем як оператором ГТС та відповідачем як замовником було укладено договір транспортування природного газу від 17.12.2015 № 1512000706 (далі - Договір), відповідно до умов якого у спірний період позивач надавав відповідачу послуги транспортування природного газу. В Договорі було передбачено, що до послуг, які можуть буди надані замовнику за цим Договором, відноситься, зокрема, послуга балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування). Водночас договірні умови в частині балансування перестали відповідати зміненим положенням Кодексу ГТС, а сторони не внесли необхідних змін до Договору. У зв`язку з цим, у відповідача не виникло зобов`язання з оплати щодобових небалансів на підставі Договору. Договір, який би регулював відносини сторін щодо визначення вартості послуг та порядку розрахунків за добові небаланси (врегулювання небалансу), не був укладений.
Вказані обставини встановлені в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 10.03.2020 у справі № 909/1214/19 (яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.07.2020). Згідно з цим рішенням суд відмовив у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" до АТ "Івано-Франківськгаз" про стягнення 164 232 645,61 грн заборгованості за послуги балансування на підставі Договору за період із березня до червня 2019 року.
4.3. Щодо відбору газу відповідачем.
Для забезпечення безперебійної роботи, власної господарської діяльності та покриття виробничо-технологічних витрат відповідач у спірний період (березень – грудень 2019 року) здійснив відбір природного газу в обсязі 37 919 969,80 куб. м. Факт відбору вказаного обсягу природного газу підтверджено відповідачем у підписаних ним та завантажених на Інформаційну платформу звітах (алокаціях) та ним не заперечується.
Водночас, відповідач не здійснив закупівлю вказаного обсягу природного газу для покриття нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат ГРМ, не подав природний газ до газотранспортної системи.
4.4. Щодо закупівлі газу позивачем та визначення вартості.
Зазначений обсяг газу закупив позивач для вжиття заходів фізичного балансування на підставі низки договорів. Зокрема, закупівля здійснювалася за договорами, укладеними з ТОВ "Еру Трейдінг" (№ 1809000501, № 1809000502, № 1811000564, № 1811000569, № 1811000570, № 1905000395) та з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (№ 1808000439-ВТВ, № 1808000440-ВТВ, № 1808000441-ВТВ, № 1808000442-ВТВ, № 1808000443-ВТВ, № 1808000444-ВТВ, № 1808000445-ВТВ). На підставі цих договорів та відповідних актів приймання-передачі позивач правомірно визначив середньозважену ціну. Оскільки стягуються реальні збитки (фактичні витрати на закупівлю), а не плата за комерційний небаланс за умовами Договору, то застосування фактичної (середньозваженої) ціни придбання ресурсу є обґрунтованим і відповідає ст. 22 ЦК України, на відміну від штрафних/компенсаційних коефіцієнтів, передбачених для договірної відповідальності.
Тому загальна вартість безпідставно відібраного газу становить 262 944 066,97 грн. Розрахунки позивача є правильними та відповідачем належними доказами не спростовані.
Аргументи відповідача про те, що платником у платіжних інструкціях вказано філію "Оператор ГТС України", а не АТ "Укртрансгаз", суд відхиляє, оскільки філія діє від імені та в інтересах юридичної особи. Позивач довів факт понесення витрат на закупівлю газу, що був відібраний відповідачем.
Верховний Суд у справі № 918/686/21 від 03.11.2023 зазначив, що Оператор ГТС не повинен додатково доводити кожну закупівлю газу саме для конкретного боржника, оскільки відбір газу без номінацій автоматично створює загрозу цілісності системи та змушує Оператора ГТС вживати заходів фізичного балансування.
Аргумент відповідача про те, що надані позивачем договори закупівлі природного газу суперечать положенням Кодексу ГТС через їхній довгостроковий характер, є необґрунтованим з огляду на такі правові підстави. 
Відповідно до пп 1 п. 3 розділу XIII Кодексу ГТС, якщо існує загроза цілісності системи, оператор ГТС вживає заходів, зокрема купівлю-продаж газу за короткостроковими договорами, а в разі відсутності такої можливості — за конкурсною процедурою та за ринковими цінами. Таким чином, законодавство не встановлює виключного обов`язку використовувати лише короткострокові контракти, а передбачає альтернативні механізми закупівлі ресурсу для забезпечення балансування. Позивач здійснив придбання природного газу за договорами, що були укладені саме за результатами публічних закупівель (конкурсної процедури). Надані позивачем договори чітко визначають мету закупівлі - забезпечення виробничо-технологічних потреб та забезпечення балансування. Використання ресурсу, закупленого за ринковими цінами через тендерні процедури, є належним способом виконання обов`язку оператора ГТС щодо підтримання цілісності системи.
4.5. Щодо процедури врегулювання заборгованості.
Суд встановив, що заборгованість відповідача (яка обліковувалася як послуги балансування) за спірний період була включена до процедури врегулювання за рахунок видатків державного бюджету відповідно до ЗУ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон № 1639-ІХ). Сторони підписали акт звіряння взаєморозрахунків сум для врегулювання відповідно до вказаного Закону № 1639-ІХ станом на 31.12.2022, до яких включили місячне, добове балансування в сумі 854 709 586, 84 грн. Окремий договір про організацію взаєморозрахунків із застосуванням рахунків Державного казначейства сторони не уклали.
5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
5.1. Правові підстави відшкодування збитків.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. 
Суд зазначає, що в деліктних правовідносинах (відшкодування шкоди) діє презумпція вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Водночас, за приписами ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, має бути реально обґрунтованим.
5.2.  Правова природа спору та розмежування зі справою № 909/1214/19.
Предметом позову у цій справі є відшкодування збитків, завданих позадоговірним несанкціонованим відбором газу. 
Відповідач в заперечення проти позову вказав, що частина вимог за період березень-червень 2019 року вже була предметом розгляду у справі № 909/1214/19, де у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" було відмовлено. 
Суд вважає, що вирішення справи № 909/1214/19 не перешкоджає розгляду цього спору. Предметом позову у справі № 909/1214/19 була вимога про стягнення боргу за послуги балансування на підставі договору № 1512000706. У цій справі суди встановили, що у відповідача не виникло договірного зобов`язання з оплати щодобових небалансів, оскільки сторони не змінили умови договору і не привели їх у відповідність до нової редакції Кодексу ГТС. Натомість у цій справі, як вже було зазначено, йдеться про відшкодування збитків, завданих позадоговірним несанкціонованим відбором газу. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 927/977/23 від 25.04.2024 та у справі № 925/468/22 від 12.11.2025 обставини надання послуг балансування на підставі договору та завдання збитків внаслідок незаконного відбору газу мають різні предмети доказування. Якщо у першому випадку досліджується наявність договірних відносин, то у випадку завдання шкоди суд має встановити факт безпідставного набуття ресурсу та наявність складу цивільного правопорушення. Таким чином, рішення у справі № 909/1214/19 не має преюдиційного значення для даного спору, оскільки правова оцінка фактів (комерційне балансування чи фізичне балансування) є відмінною.
5.3. Обов`язки сторін як учасників ринку природного газу.
При вирішенні спору суд виходить із того, що правовідносини між Оператором газотранспортної системи (ГТС) та Оператором газорозподільної системи (ГРМ) регулюються ЗУ "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи (Кодекс ГТС) та Кодексом газорозподільних систем (Кодекс ГРМ).
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про ринок природного газу" позивач у спірний період виконував функції Оператора ГТС — суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснював діяльність із транспортування природного газу.
Відповідач за ст. 1 вказаного Закону мав статус Оператора ГРМ — суб`єкта господарювання, який здійснював розподіл природного газу суміжною газорозподільною системою, безпосередньо приєднаною до ГТС. Статус суміжного оператора покладає на відповідача обов`язок забезпечувати здійснення функцій за рахунок власних ресурсів та придбавати енергоресурси, необхідні для господарської діяльності, у недискримінаційний та прозорий спосіб.
Згідно з п. 1, 4 глави 6 розділу III Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ зобов`язаний самостійно укладати договори на закупівлю природного газу для покриття об`ємів фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат (ВТВ) у власній мережі з метою забезпечення її фізичного балансування.
Суд встановив, що відповідач, здійснював у спірний період відбір газу з ресурсів позивача без наявності підтверджених номінацій та без попередньої закупівлі відповідних обсягів у постачальників, чим порушив вимоги ст. 38 ЗУ "Про ринок природного газу" та Кодексу ГТС.
Відповідно до п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС фізичне балансування — це заходи, які вживає Оператор ГТС для забезпечення цілісності системи, тобто підтримки необхідного співвідношення обсягів газу, що надійшли через точки входу, та обсягів, відібраних у точках виходу.
За приписами п. 3 розділу XIII Кодексу ГТС, у разі загрози цілісності системи (падіння тиску нижче допустимого рівня), Оператор ГТС зобов`язаний невідкладно вжити заходів, включаючи купівлю газу за ринковими цінами для заміщення несанкціоновано відібраних обсягів.
З огляду на викладене, несанкціонований відбір газу із ГТС призводить до порушення балансу системи та загрози її стабільному функціонуванню. Позивач, виконуючи законодавчий обов`язок щодо підтримки цілісності ГТС, за власний рахунок придбав природний газ для компенсації відборів відповідача.
Покладення на відповідача обов`язку відшкодувати виключно реальні, документально підтверджені витрати позивача на закупівлю відібраного ресурсу (без штрафних коефіцієнтів) повною мірою відповідає принципам справедливості, прозорості та обґрунтованості, закріпленим у ст. 35 ЗУ "Про ринок природного газу".
5.4. Склад цивільного правопорушення.
Суд встановив наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 
- протиправна поведінка - несанкціонований відбір газу з ГТС за відсутності закупленого ресурсу для ВТВ;
- збитки - реальні витрати позивача на закупівлю 37 919 969,80 куб. м газу для відновлення тиску в системі на суму 262 944 066,97 грн (факт закупівлі підтверджено договорами з ТОВ "Еру Трейдінг" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України");
- причинний зв`язок - несанкціонований відбір газу відповідачем обумовлював порушення балансу системи та загрозу її стабільному функціонуванню, що покладало на позивача (як відповідальну особу за цілісність системи) обов`язок невідкладно закупити ресурс для компенсації цих відборів;
- вина - відповідач, діючи як професійний учасник ринку, усвідомлював обов`язок закупівлі газу для власних потреб, проте допустив його споживання з ресурсів позивача без оплати.
5.5. Щодо вини відповідача та функціонування Інформаційної платформи.
Відповідач стверджував про відсутність своєї вини через відсутність відповідного функціоналу в особистому кабінеті платформи.
Суд відхиляє ці доводи, оскільки згідно з ч. 5 ст. 38 ЗУ "Про ринок природного газу" та п. 4 гл. 6 розд. III Кодексу ГРМ, саме на Оператора ГРМ покладено обов`язок закуповувати газ для покриття виробничо-технологічних витрат (ВТВ) у прозорий та недискримінаційний спосіб. Відповідач не надав доказів того, що він уклав договори з будь-яким постачальником на закупівлю газу для ВТВ у спірний період або вчинив дії для забезпечення подачі такого газу в систему.
Крім того, матеріали справи містять докази того, що відповідач активно використовував Інформаційну платформу, зокрема завантажував звіти з ЕЦП. А постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 973 підтверджено, що позивач виконав вимоги щодо забезпечення функціонування цієї платформи. 
5.6. Щодо застосування Закону № 1639-IX.
Відповідач вказав, що заборгованість підлягає врегулюванню за рахунок бюджетних коштів, а задоволення позову призведе до "подвійного стягнення".
Суд зазначає, що Закон № 1639-IX визначає процедуру врегулювання саме договірної заборгованості. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 916/47/22 від 01.02.2023 та у справі № 927/977/23 (ухвала від 16.09.2025) збитки за своєю правовою природою є видом відповідальності, а не договірним боргом, тому вони не підпадають під дію механізмів вказаного Закону. Більше того, для застосування процедури за ст. 4 Закону № 1639-IX необхідне укладення договору про організацію взаєморозрахунків, який між сторонами відсутній. Таким чином, посилання відповідача на Закон не звільняє його від відповідальності за завдані збитки.
6. Висновки суду.
6.1. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 262 944 066,97 грн збитків (вартість безпідставно відібраного газу) за період березень - грудень 2019 року.
7. Судові витрати.
7.1. Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
7.2. Звертаючись з позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 059 800 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 29542 від 19.12.2025.
7.3. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20; ідентифікаційний код 03361046) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 262 944 066,97 грн (двісті шістдесят мільйонів дев`ятсот сорок чотири тисячі шістдесят шість гривень дев`яносто сім копійок) збитків (вартість безпідставно відібраного газу) за період березень - грудень 2019 року, а також 1 059 800 (один мільйон п`ятсот дев`ять тисяч вісімсот) грн судового збору.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12.05.2026.

Суддя О. В. Малєєва