ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 червня 2026 року	Справа №160/2577/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2026 ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідачі), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 03.10.2025 № 04565002822 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідок про заробітну плату № 993 від 26.06.2025 ТОВ «ПБ-Консалтінг», № 02 від 17.01.2019 КП «Дніпромережа» та не зарахуванні до страхового стажу періоду з 29.01.1981 по 24.09.1986 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 29.09.1976;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 25.09.2025 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням виплачених сум, на підставі довідок про заробітну плату № 993 від 26.06.2025 ТОВ «ПБ-Консалтінг», № 02 від 17.01.2019 КП «Дніпромережа» та зарахувати до страхового стажу період роботи з 29.01.1981 по 24.09.1986 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 29.09.1976, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 25.09.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії до якої додав довідки про заробітну плату № 993 від 26.06.2025, видану ТОВ «ПБ-Консалтінг», № 02 від 17.01.2019, видану КП «Дніпромережа». Крім того, позивач просив зарахувати до страхового стажу період роботи з 29.01.1981 по 24.09.1986 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 29.09.1976, оскільки вказаний стаж не був зарахований при призначенні пенсії. Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.10.2025 № 04565002822 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії та зарахуванні стажу роботи, оскільки до заяви долучені скан-копії з копії довідок, а трудова книжка містить виправлення. Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
10.02.2026 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 25.02.2026 відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області матеріали, що були на розгляді при прийнятті спірного рішення.
Відповідачі правом на подачу відзиву не скористалися.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25.09.2025 ОСОБА_1 через ВЕБ портал звернувся із заявою про зміну періоду 60 місяців до 01.07.2000 та подав заяву довільної форми про зарахування стажу за період з 29.01.1981 по 24.09.1986.
До заяви також буди долучені довідка про заробітну плату за періоди роботи з 01.01.1992 по. 31.12.199, видана ТОВ «ПБ-Консалтінг» № 993 від 26.06.2025 та довідка за період з 01.07.1995 по 30.06.2000, видана КП «Дніпротепломережа» № 02 від 17.01.2019.
За результатами розгляду заяви, 03.10.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення № 045650002822, яким відмовило у перерахунку пенсії з посиланням на те, що позивачем до заяви долучено скан-копії з копій документів – паспорта, ідентифікаційного коду, довідок про заробітну плату.
До страхового стажу не зараховано період роботи з 29.01.1981 по 24.09.1986, оскільки в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 29.09.1976 наявні виправлення в даті прийняття на роботу.
Отже, спір між сторонами виник з підстав протиправності рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії та незарахуванні певного періоду роботи позивача до страхового стажу.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 04.06.2019 року №2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй. Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012). За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011. Держава Україна, як учасниця Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, визнає право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування, і може встановлювати тільки такі обмеження цього права, які визначаються законом, і лише остільки, оскільки це сумісно з природою зазначеного права, і виключно з метою сприяти загальному добробуту в демократичному суспільстві.
Згідно ч. 1, 5 ст. 40 Закону України «Про загальнодержавне державне пенсійне страхування» (Далі – Закон №1058-IV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №1058-ІV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Частиною 1 ст. 44 Закону №1058-ІV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до ч. 5 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до ч.5 ст.45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок).
Відповідно до пп. 3 п. 2.1. Порядку для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Пунктом 2.10. Порядку встановлено, що Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Згідно п. 4.7. Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі №760/4988/18.
Верховний Суд у постанові від 26.10.2022 у справі №808/1735/18 зазначив, що такою, що відповідає вимогам Порядку є довідка про заробітну плату, яка видана на підставі особових рахунків, містить інформацію про загальний розмір заробітної плати за цей період та про розмір заробітної плати із розбивкою по місяця.
Сумніви органу Пенсійного фонду України щодо обґрунтованості видачі довідки самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.06.2021 у справі №127/8001/17.
Так, для проведення перерахунку пенсії позивачем були надані наступні довідки:
- від 26.06.2025 № 993, видана приватним архівом ТОВ «ПБ-Консалтінг», в якій зазначено, що в архівному фонді КП «Дніпротепломережа» Дніпровської міської ради у відомостях нарахування заробітної плати працівникам за 1992-1996 роки зазначено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), майстер, оператор ТП, табельний номер 8102. Довідка містить зазначення заробітної плати з розбивкою по місяцям та рокам з 1992 року по 1996 рік, а також зазначено, що усі дані про працівника відображені у відомостях, розрахункових листках нарахування заробітної плати за 1992-1996 роки ідентичні;
- від 17.01.2019 № 02, видана КП «Дніпротепломережа» Дніпропетровської міської ради, в якій зазначено відомості про заробітну плату ОСОБА_1 за період з липня 1995 року по червень 2000 року включно на підставі особових рахунків за 1995-2000 роки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, ознайомившись з довідками, наданими позивачем, судом встановлено, що в них наявні прізвища, ім`я та по-батькові позивача, відповідальних осіб, що підписали їх та печатка, розбивка заробітної плати проведена по місяцям та рокам, а також міститься посилання на підтвердження довідок первинними документами.
Зважаючи на те, що у довідках зазначено назву первинних документів, на підставі яких їх видано та їх місцезнаходження та адресу, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідок первинним документам, суд вважає, що відповідачем безпідставно, всупереч ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV покладено на позивача обов`язок надавати підтверджуючі документи для здійснення перерахунку пенсії.
Отже, суд доходить висновку, що ГУ ПФУ в Запорізькій області безпідставно відмовило позивачу в перерахунку пенсії, а тому, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.10.2025 № 04565002822.
Щодо способу захисту прав позивача суд зазначає, що відповідач відхилив надані позивачем довідку та по суті заяви позивача не вирішував питання про перерахунок його пенсії, тобто наразі ще не реалізував наявні у нього владні повноваження, а тому належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.09.2025 №2891, з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії № 993 від 26.06.2025, виданої ТОВ «ПБ-Консалтінг», № 02 від 17.01.2019, виданої КП «Дніпротепломережа» Дніпропетровської міської ради та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 29.01.1981 по 24.09.1986 слід зазначити наступне.
Підставою для відмови в зарахуванні цього стажу стало виправлення в даті прийняття на роботу, що міститься в трудовій книжці позивача. 
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 по справі № 638/18467/15-а зазначено, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
У постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
У постанові Верховного Суду від 17.09.2024 у справі № 440/4164/23 суд зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивачки, які дають їй право на призначення пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.
З трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 від 24.09.1986 вбачаються наступні записи за спірний період:
- 29.01.1981 позивач прийнятий тимчасово слюсарем-сантехніком 3 розряду в ЖЕУ 5 Житлово-експлуатаційного об`єднання Бабушкінського району (запис № 11);
- 01.04.1981 позивач прийнятий слюсарем-сантехніком по 3 розряду ЖЕУ-5 ( запис № 12);
- 06.06.1984 позивач переведений на посаду каменщика 3 розряду в ЄЕУ -5 ( запис № 13);
- 01.10.1985 переведений майстром ЖЕУ-5 (запис № 14);
- 22.10.1985 переведений старшим майстром ЖЕУ-5 (запис № 15);
- 24.09.1986 звільнений за переведення ст. 36 п. 5 КЗпП України (запис № 16);
Відповідно до 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, 
відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Трудова книжка позивача містить дату заповнення, підпис власника, підпис особи, відповідальної за видачу трудової книжки та печатку підприємства.
Дійсно, в даті прийняття позивача на роботу в ЖЕУ 5 - 29.01.1981 міститься виправлення, проте це виправлення в силу вищевказаної судової практики Верховного Суду не може вплинути на обов`язок пенсійного органу зарахувати певний період роботи до страхового стажу. 
Окрім того, в силу положень ч. 2, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ГУ ПФУ в Запорізькій області не було здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності записів трудової книжки, які не були зараховані до страхового стажу позивача. Також, відповідач не запропонував позивачу подати додаткові докази на підтвердження страхового стажу, враховуючи положення п. 4.2 Порядку № 22-1.
Отже, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 29.01.1981 по 24.09.1986 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 29.09.1976.
Враховуючи, що рішення про відмову в перерахунку пенсії було ухвалене ГУ ПФУ в Запорізькій області, відсутні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вчинити певні дії, а тому в задоволенні позовних вимог до цього відповідача слід відмовити.
Підводячи підсумок викладеному, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.10.2025 № 04565002822 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.09.2025 №2891, з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії № 993 від 26.06.2025, виданої ТОВ «ПБ-Консалтінг», № 02 від 17.01.2019, виданої КП «Дніпротепломережа» Дніпропетровської міської ради та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 29.01.1981 по 24.09.1986 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 29.09.1976.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1331,20грн., що документально підтверджується квитанціями про сплату судового збору.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1331,20грн. з урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача з ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ЄДРПОУ 20490012), Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.10.2025 № 04565002822 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.09.2025 №2891, з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії № 993 від 26.06.2025, виданої ТОВ «ПБ-Консалтінг», № 02 від 17.01.2019, виданої КП «Дніпротепломережа» Дніпропетровської міської ради та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 29.01.1981 по 24.09.1986 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 29.09.1976.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ЄДРПОУ 20490012) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець