РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року 	справа № 580/2874/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі – позивач) військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1), комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі – відповідач 2), в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 25.11.2025 №11/1/3 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ; 
зобов`язати комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій з урахуванням висновків суду.
Позов мотивовано тим, що 24 листопада 2025 року відповідачем прийнято рішення № 11/1/3 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, яке позивач вважає протиправним.
Вказує, що підставою відмови є те, за час чергування ОСОБА_1 у складі мобільної вогневої групи (з липня 2024 по теперішній час) офіційно підтвердженого збиття ворожих повітряних цілей не було. Також: Черкаська область відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України не відносилася та не відноситься до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Позивач стверджує, що МВГ у складі якої виконує бойові завдання позивач неодноразово застосовувала зброю по ворожих повітряних цілях. Група має на рахунку збиті дрони-шахеди, однак через складну для добровольців процедуру офіційного зарахування (обов`язкова відеофіксація, фізична наявність збитого дрону, інше), у документі мова йде про те, що офіційно підтвердження не було а не про фактичне знищення ворожих цілей. 
Щодо посилань на райони ведення воєнних (бойових) дій, позивач звертає увагу на п. 19 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», де відокремлено від «зони бойових дій» підстава набуття статусу «у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України»
Позивач зазначає, що визначальною підставою для надання статусу учасника бойових дій є не формальне подання повного пакета документів, а підтвердження факту безпосередньої участі особи в бойових діях або заходах із забезпечення оборони України. Документи виступають лише засобом доведення цієї участі, а не самостійною умовою для визнання такого статусу. Відтак, формальний підхід до розгляду поданих матеріалів, без врахування їх реального змісту та обставин, що свідчать про виконання особою завдань у зоні бойових дій, є неправомірним і суперечить меті правового регулювання законодавства у сфері захисту прав ветеранів війни. 
Ухвалою від 30.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачам строк надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що до Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій надійшла заява щодо надання статусу учасника бойових дій позивачу.
Відповідачем було підготовлено та направлено розпорядження до військової частини НОМЕР_2 від 08.11.2025 № 1433/2/1/15840 з вимогою витребувати від командира добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України згідно додатку 7 до Порядку Постанови КМУ від 20.08.2014 № 413 на ім`я ОСОБА_1 . 
На вказане звернення отримано лист з військової частини НОМЕР_2 від 16.11.2025 № 1352/15565, про те що у військовій частині НОМЕР_2 відсутні підтвердження щодо безпосередньої участі добровольця ДФТГ, а саме витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 , в оперативному підпорядкуванні якої перебуває ОСОБА_1 , в якому зазначено підтвердження збиття ворожих цілей саме ОСОБА_1 .
Станом на дату надання відзиву на позовну заяву довідка про безпосередню участь добровольця територіальної громади у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за формою згідно з додатком 7 Постанови № 413 на адресу Відповідача не надходила.
Відповідач стверджує, що обов`язковою умовою для надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та виконання нею особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань. Наявність таких обставин є правовою підставою для подачі командирами (начальниками) військових частин на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 7.
Відповідач також звертає увагу, що Черкаська область, відповідно до наказів Головнокомандувача ЗСУ «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» не відносилась та не відносяться до районів ведення воєнних (бойових) дій.
З урахуванням цих обставин відповідач зазначає, що відсутність установленого факту виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених відповідними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, а також відсутність у матеріалах справи інформації та документів, передбачених законодавством і локальними актами (бойових наказів, журналів ведення бойових дій, розпоряджень, доручень, рішень Головнокомандувача Збройних Сил України чи начальника Генерального штабу Збройних Сил України, які підтверджують перебування у складі діючих угруповань або в районах ведення бойових дій, а також виконання Позивачем завдань, при виконанні він вважається такими, який бере безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів), виключає виникнення у Відповідача обов`язку щодо надання статусу учасника бойових дій.
Позивач подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що законодавець визначив територіальну оборону як систему загальнодержавних, воєнних і спеціальних заходів, що здійснюються у мирний час та в особливий період з метою протидії воєнним загрозам, а також для надання допомоги у захисті населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій (стаття 1 Закону України «Про основи національного спротиву»).
Тому, позивач беручи участь у заходах територіальної оборони, як доброволець у складі добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_1 та фактично виконує покладені на нього законом завдання, зокрема з протидії воєнним загрозам, надання допомоги у захисті населення та територій. 
Відтак, позивач заступаючи на бойове чергування отримує зброю та бойове розпорядження командира, а головною метою є ураження повітряних цілей (дронів), які фактично несуть небезпеку населенню, інфраструктурі та є безпосереднім проявом воєнної загрози рф.
Таким чином, твердження відповідача, щодо обов`язковості перебування особи у зоні ведення активних бойових дій, для того щоб бути задіяною у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, є необґрунтованим.
Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке. 
19.03.2024 між ОСОБА_1 та командиром добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено контракт добровольця територіальної оборони (ДФТГ).
Позивач звернувся до Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій.
Рішенням Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 24.11.2025 № 11/1/3 (оформленим протоколом від 24.11.2025 № 11) позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.
Підставою відмови вказано:
- До заяви не було надано довідку за формою згідно з додатком 7 до Порядку, виданою командиром добровольчого формування в складі якого особа брала безпосередню участь у Заходах та підтверджена підписом і печаткою командира військової частини, якому підпорядковується це добровольче формування; 
- За час чергування ОСОБА_1 у складі мобільної вогневої групи (з липня 2024 по теперішній час) офіційно підтвердженого збиття ворожих повітряних цілей не було;
- Черкаська область відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України не відносилася та не відноситься до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував таке.
Конституція України в статті 17 декларує, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).
Правовий статус ветеранів війни, якими є також особи, які брали участь в бойових діях визначає Закон України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі – Закон №3551-ХІІ), який забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно з положеннями статті 5 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Відповідно до абзацу 1 пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України (абзац 2 пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ).
На виконання наведених вище приписів Закону №3551-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 20 серпня 2014 року №413 затвердив Порядок №413.
За змістом абз.2, 3 підпункту 4 пункту 4 Порядку №413 для заявників з числа осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 7.
Заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Згідно з підп.1 п.5 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій документи подаються командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації стосовно заявників, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, або самостійно заявником з їх числа у разі неподання документів командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації.
На підставі п.7 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані в п`ятиденний строк після закінчення 30 календарних днів участі заявників у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій.
Згідно з п.п.19, 20 Порядку №413 рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону.
Комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів.
З аналізу наведених положень Порядку №413 суд дійшов висновку, що повноваження комісій не обмежуються формальною перевіркою поданих документів. На них покладено обов`язок здійснювати всебічну та об`єктивну перевірку обставин, які можуть підтверджувати участь особи в заходах, пов`язаних із захистом України. Зокрема, комісії зобов`язані не лише вивчати надані матеріали, а й, за необхідності, витребувати додаткові документи, заслуховувати пояснення свідків та осіб, щодо яких розглядається питання про надання статусу учасника бойових дій.
У разі неможливості отримання документів, прямо перелічених у Порядку №413, з об`єктивних причин (наприклад, знищення архівів під час бойових дій, розформування підрозділу, втрата документів не з вини особи), Комісія не повинна обмежуватися констатацією їх відсутності. Вона зобов`язана сприяти особі у відновленні доказової бази та вжити заходів для встановлення факту участі на підставі сукупності інших непрямих доказів, таких як накази про відрядження до зони бойових дій, дані про отримані нагороди, фото- та відеоматеріали, свідчення свідків тощо.
Порядок утворення, основні завдання та організацію роботи комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві оборони України визначає Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років, затверджене наказом Міністерства оборони України від 10 листопада 2022 року №369 (далі - Положення №369).
Абз.3 п.1 Положення №369 передбачено, що Комісії утворюються Генеральному штабі Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - Адміністрація Держспецтрансслужби), військових частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ,  НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , командуваннях видів Збройних Сил України, оперативних командуваннях « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (далі - оперативні командування) - з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі - Комісії).
У своїй діяльності Комісії керуються Конституцією України, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України та цим Положенням (пункт 5 Положення №369).
Відповідно до п.13 Положення №369 на Комісії військових частин НОМЕР_6 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 покладається розгляд питань про визнання учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» осіб (окрім іноземців та осіб без громадянства) із числа:
військовослужбовців Збройних Сил України, які набули право на отримання статусу учасника бойових дій під час проходження військової служби в військових частинах НОМЕР_6 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та військових частинах, їм підпорядкованих;
звільнених зі Збройних Сил України, які набули право на отримання статусу учасника бойових дій під час проходження військової служби в військових частинах НОМЕР_6 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та військових частинах, їм підпорядкованих;
які входили до складу добровольчого формування територіальної громади та набули право на отримання статусу учасника бойових дій під час виконання бойового розпорядження командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, під безпосереднім керівництвом якого за територіальним принципом перебувало добровольче формування територіальної громади.
Згідно з підп.2-5 п.14 Положення №369 Комісії для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», розглядають документи (заяву), які подаються командирами (начальниками) військових частин (органів, підрозділів) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій або самостійно заявниками (законними представниками або уповноваженими особами).
Заява до Комісії може подаватися:
у паперовій формі за формою згідно з додатком 8 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, у тому числі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку;
в електронній формі громадянином України засобами Порталу Дія (для законних представників або уповноважених осіб зазначених осіб за наявності технічної можливості) або засобами Єдиного державного реєстру ветеранів війни (далі — Реєстр) — громадянином України (за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків).
У разі відсутності оригіналів або електронних копій оригіналів паперових документів, зазначених в підпунктах 5– 14 пункту 15 цього Положення, вони витребовуються Комісіями у підпорядкованих військових частинах (органах, підрозділах), установах та закладах, у складі яких проходили службу заявники, в командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) або іншого керівника підприємства, установи та організації не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дати надходження заяви (звернення). Після отримання відповіді на запит Комісія не пізніше ніж через 10 календарних днів приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій;
заслуховують (за потреби) пояснення осіб, які подали заяви (документи), свідків, досліджують інші докази особистої участі заявника в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (сил);
у місячний строк із дня надходження документів (заяви) приймають рішення щодо надання (відмови в наданні) статусу учасника бойових дій, учасника війни, про що повідомляють особу:
шляхом надсилання повідомлення на електронну (поштову) адресу, зазначену в документах (заяві), що подана в паперовій формі;
засобами Порталу Дія або засобами Реєстру (у разі подання заяви в електронній формі);
проводять засідання не рідше ніж один раз на місяць (за наявності документів).
Положеннями підпункту 14 пункту 15 Положення №369 передбачено, що Комісії приймають рішення про визнання осіб учасниками бойових дій на підставі таких документів: для осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади та брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України — довідка про безпосередню участь добровольця територіальної громади у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Також, на підставі п.17 Положення №369 крім документів, зазначених у пунктах 15, 16 цього Положення, підставами для визнання учасниками бойових дій, учасниками війни можуть бути додаткові документи, зокрема: оригінали довідок відповідного періоду, підписані й завірені печаткою; документи потрібного періоду, де зазначено прізвище, імя, по батькові заявника; документи, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період. 
Для вирішення спору суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 19 листопада 2025 року у справі №560/8168/24.
Колегія суддів у вказаному рішенні вказала, що право на встановлення статусу учасника бойових дій для членів добровольчих формувань територіальних громад, які брали безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України, прямо закріплене в положенні пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ. 
Крім того, частина друга статті 24 Закону №1702-IX прямо поширює на членів добровольчих формувань територіальних громад гарантії соціального захисту, передбачені Законом №3551-ХІІ.
Відповідно до статей 8 та 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В системі нормативно-правових актів Закони України мають вищу юридичну силу, а постанови Кабінету Міністрів України, зокрема Порядок №413, є підзаконними актами, покликаними лише деталізувати та забезпечити механізм реалізації норм Закону. Таким чином, відсутність у підзаконному акті чітко прописаного механізму не може бути правомірною підставою для відмови у реалізації права, яке гарантоване особі безпосередньо Законом.
Відсутність підзаконного акта не може бути обґрунтованою причиною для обмеження прав, гарантованих законом, і не звільняє Комісію Міністерства оборони України від обов`язку розглядати заяву по суті відповідно до Закону.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 червня 2025 року у справі №620/9959/24, формальна відповідь суб`єкта владних повноважень не може обмежувати гарантоване законом право на встановлення особам, які приймали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, статусу учасника бойових дій.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що члени добровольчих формувань територіальних громад мають право на встановлення статусу учасника бойових дій за умови доведення факту їхньої безпосередньої участі у бойових діях чи заходах оборони, що підтверджується наказами, довідками та іншими офіційними документами.
Колегія суддів у постанові від 19 листопада 2025 року у справі №560/8168/24 зазначила, що враховуючи положення статті 6 Закону №3551-XII та Порядку №413, визначальною підставою для надання статусу учасника бойових дій є не формальне подання повного пакета документів, а підтвердження факту безпосередньої участі особи в бойових діях або заходах із забезпечення оборони України. Документи виступають лише засобом доведення цієї участі, а не самостійною умовою для визнання такого статусу. Відтак, формальний підхід до розгляду поданих матеріалів, без врахування їх реального змісту та обставин, що свідчать про виконання особою завдань у зоні бойових дій, є неправомірним і суперечить меті правового регулювання законодавства у сфері захисту прав ветеранів війни.
Такий підхід ґрунтується не лише на тлумаченні Порядку №413, а й на реалізації гарантованого статтею 17 Конституції України обов`язку держави щодо соціального захисту громадян, які захищають суверенітет та територіальну цілісність України. Формальний підхід, що ігнорує доведені факти реальної участі особи в обороні держави, є неприпустимим, оскільки нівелює саму суть та мету Закону №3551-XII.
Суд враховує, що підставою відмови у наданні позивачу статусу УБД стала, зокрема відсутність Довідки згідно додатку 7.
Так, у спірному рішенні зазначено, що згідно з рапортом командира добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_1 , доброволець ОСОБА_1 уклав контракт добровольця 19 березня 2024 року та був зарахований до складу мобільної вогневої групи, яка відповідно розпорядження командира НОМЕР_13 обр ТрО від 12.12.2024 №1304дск здійснює протиповітряний захист об`єктів критичної інфраструктури у вказаному районі. 
За час чергування ОСОБА_1 у складі мобільної вогневої групи (з липня 2024 року по теперішній час) офіційно підтвердженого збиття ворожих повітряних цілей не було.
Отже, під час прийняття спірного рішення Комісією було взято до уваги виключно відсутність Довідки згідно з додатком 7 про безпосередню участь добровольця територіальної громади у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також відсутність підтвердження збиття позивачем ворожих дронів.
Водночас, суд враховує, що матеріали справи містять копії наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по бойовому чергуванню) за період грудень 2024 року – серпень 2025 року, Про призначення повної бойової обслуги пункту бойового управління протиповітряного прикриття об`єктів критичної інфраструктури, бойових обслуг вогневих, мобільних вогневих груп військової частини НОМЕР_2 , з метою виконання бойових завдань з протиповітряної оборони важливих державних об`єктів, критичних об`єктів інфраструктури, військ та сил оборони України та вогневого ураження повітряного противника відповідно до отриманих бойових розпоряджень в зоні відповідальності.
Вказаними наказами підтверджено, що до мобільних вогневих груп також включено позивача в якості кулеметника, навідника, номера обслуги, тощо.
Вказаним фактам Комісія оцінки під час прийняття спірного рішення не надала.
Таким чином Комісія Міністерства оборони України, вирішуючи питання про встановлення статусу учасника бойових дій позивачу, зобов`язана була врахувати відомості щодо участі позивача у вказаних заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, а за наявності неточностей та/або відсутності певних документів, мала право та обов`язок, відповідно до положень Порядку №413, витребувати інші необхідні документи у підпорядкованих органів військового управління або сприяти особі в отриманні необхідних документів, а не відмовляти з формальних підстав у встановленні такого статусу.
Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи спірного рішення, що Черкаська область відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України не відносилася та не відноситься до районів ведення воєнних (бойових) дій, оскільки диспозиція абзацу 1 пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-ХІІ не ставить у залежність виконання добровольцем ДФТГ вищевказаних заходів виключно у районах ведення бойових дій.
Отже, відмова позивачу у наданні йому статусу учасника бойових дій з вищевказаних підстав є необґрунтованою, а спірне рішення таким, що підлягає скасуванню.
На підставі ст.245 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язати комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій з урахуванням висновків суду.
Таке зобов`язання є належним способом захисту порушеного права, передбаченим статтею 245 КАС України, і є реалізацією судової функції контролю за діями суб`єкта владних повноважень, а не безпосереднім втручанням у його дискрецію.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Дотримуючись вказаних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 1331,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, оформлене протоколом від 24.11.2025 №11/1/3 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .
Зобов`язати Комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ( АДРЕСА_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_14 ) від 08.10.2025 про надання йому статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_15 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_14 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення. 

Суддя 	Олексій РІДЗЕЛЬ