Справа № 345/5289/25 
Провадження № 22-ц/4808/738/26 
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Девляшевського В.А., Луганської В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 29 січня 2026 року, ухвалене в складі судді Гапоненка Р.В. в м. Калуші, у справі за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.
За результатами електронного аукціону від 07.11.2024 з продажу майна банкрута по лоту № 15, а саме: права вимоги за дебіторською заборгованістю Комунального підприємства «Екосервіс» Калуської міської ради станом на 01 липня 2024 року став ФОП ОСОБА_2 , з яким 14.11.2024 укладено Акт про придбання майна боржника.
В додатку № 1 до даного Акту про придбання майна на аукціоні, який є його чинною складовою, зазначено перелік фізичних осіб, які мають заборгованість перед Комунальним підприємством «Екосервіс» станом на 14 листопада 2024 року.
Таким чином, придбавши майно КП «Екосервіс» Калуської міської ради позивач отримав право вимоги, яке раніше належало КП «Екосервіс» Калуської міської ради, що надає статус правонаступника, тобто є новим кредитором, зокрема до боржників за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .
За вказаною адресою: АДРЕСА_1 за період з липня 2018 року до квітня 2021 року (включно) обліковується заборгованість у розмірі 965,02 грн. Відповідно до Акту звірки розрахунків за особовим рахунком № НОМЕР_1 за цією адресою проживає дві особи, абонентом є ОСОБА_4 .
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 639 від 08.04.2021 власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .
Вказує, що позивач дізнався про отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину з отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.09.2025.
Оскільки відповідач є власником будинку, то саме вона має утримувати своє житло і оплачувати комунальні послуги, як це передбачено ч. 1 ст. 322 ЦК України.
Крім того, відповідач є спадкоємцем минулого власника, тому вона прийняла у спадкування і обов`язки, зокрема сплатити заборгованість за комунальні послуги. Однак заборгованість не сплатила.
У результаті невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті наданих послуг станом на вересень 2025 року утворилася заборгованість за період з липня 2018 року до квітня 2021 року у розмірі 965,02 грн., яка підлягає стягненню з відповідача як зі спадкоємця, а також власника квартири, за якою надавалися житлово-комунальні послуги КП «Екосервіс».
Також, оскільки відповідач не погасила заборгованість перед ФОП ОСОБА_2 як правонаступником КП «Екосервіс», позивач має право вимагати відшкодування інфляційних втрат, а також нарахування 3% річних на суму заборгованості. Загальний розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача складає 245,30 грн, 3% річних – 71,23 грн.
На підставі наведеного просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1 281,55 грн, яка складається з 965,02 грн за житлово-комунальні послуги за період з липня 2018 року до квітня 2021 року, інфляційних втрат у розмірі 245,30 грн, 3% річних у розмірі 71,23 грн. А також стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 7 968,96 грн (968,96 грн на судовий збір та 7 000,00 грн на професійну правничу допомогу).
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 29 січня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1 085,50 грн, яка складається з 965,02 грн за житлово-комунальні послуги за період з липня 2018 року до квітня 2021 року, інфляційні втрати у розмірі 95,50 грн, 3% річних у розмірі 24,98 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 820,73 грн сплаченого судового збору та 1 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що позивачем не доведено перехід до нього права вимоги до відповідача. Зокрема, матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів того, що відповідачка була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги від КП «Екосервіс» до ФОП ОСОБА_2 . Посилання позивача на публікації у друкованих засобах масової інформації не є належним способом повідомлення конкретного боржника та не підтверджує доведення інформації саме до відповідачки.
Також вважає, що позивачем не доведено належним чином ні факт виникнення зобов`язання, ні факт переходу права вимоги у розумінні статей 512-514 ЦК України. Наданий позивачем перелік «фізичних послуг» фактично містить лише внутрішні облікові дані підприємства та не підтверджує існування конкретного цивільного зобов`язання між сторонами. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, бухгалтерські або інформаційні таблиці не можуть самі по собі підтверджувати виникнення цивільно-правового зобов`язання без надання первинних документів, що підтверджують факт надання послуг та виникнення обов`язку їх оплати. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18.
Вказує, що позивач намагається одночасно покласти на відповідачку відповідальність як на спадкоємця, як на власника майна та фактично як на споживача житлово-комунальних послуг, що суперечить правовій природі відповідних правовідносин. І вважає, що жодна з цих обставин ним не доведена.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність заборгованості на підставі Акту звірки розрахунків та рішень виконавчого комітету щодо встановлення тарифів. Водночас рішення виконавчого комітету визначають лише розмір тарифу на відповідну послугу, але не підтверджують факту її надання конкретному споживачу та договірних відносин з КП. Акт звірки розрахунків не містить реквізитів, підписів сторін та складений в односторонньому порядку, тому не може розглядатися як належний доказ існування узгодженого сторонами розрахунку заборгованості.
Вважає, що обставини укладення договору з фізичною особою від 24.07.2020 викликають обґрунтовані сумніви щодо його фактичного існування та реального волевиявлення сторін.
На думку апелянта, судом порушенопринцип безпосередності дослідження доказів, а відповідачка була позбавлена права надати пояснення щодо цих доказів.
Нарахування інфляційних втрат та 3% річних є похідним від основного зобов`язання. Оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами існування основного боргу, відсутні правові підстави і для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.
Посилається на практику Верховного Суду про те, що розрахунок заборгованості або виписка з особового рахунку не можуть бути єдиним доказом існування грошового зобов`язання, оскільки вони є внутрішніми документами підприємства (постанови Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/1912/16-ц. від 27.03.2019 у справі № 127/15791/16. від 10.10.2018 у справі № 522/19113/15-ц).
Вважає, що суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення обмежився формальним цитуванням норм ЦПК України, не навівши конкретних мотивів, з яких дійшов висновку про наявність заборгованості. Не надав належної оцінки запереченням відповідачки, фактично встановив наявність боргу за відсутності належних доказів існування самого зобов`язання.
Просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду від 29 січня 2026 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, без передачі справи на новий розгляд. Стягнути судові витрати з позивача.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову в цій справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Оскаржуване рішення вищезазначеним вимогам відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом.
07.11.2024 відбувся електронний аукціон № BRD001-UA-20241028-00226 з продажу майна банкрута по лоту № 15, а саме: права вимоги за дебіторською заборгованістю Комунального підприємства «Екосервіс» Калуської міської ради станом на 01.07.2024.
Відповідно до Протоколу електронного аукціону № BRD001-UA-20241028-00226 від 07.11.2024 переможцем аукціону є ФОП ОСОБА_2 . Ціна, сплачена переможцем за лот (що становить залишок гарантійного внеску за вирахуванням винагороди оператора) – 91 006,27 грн без ПДВ.
Повідомлення ліквідатора КП «Екосервіс» про повний розрахунок № 14/11-01 від 14.11.2024 за майно, придбане на електронному аукціоні № BRD001-UA-20241028-00226, підтверджує здійснення ФОП ОСОБА_2 оплати 91 006 грн 27 коп. в повному обсязі.
14.11.2024 на підставі вищевказаного протоколу аукціону між КП «Екосервіс» Калуської міської ради та ФОП ОСОБА_2 укладено Акт про придбання майна на аукціоні, відповідно до якого позивач прийняв у власність дебіторську заборгованість на загальну суму 1 834 341 грн 21 коп. на 01 липня 2024 року, що утворилась внаслідок несплати послуг, наданих КП «Екосервіс» з поводження з побутовими відходами.
В Додатку № 1 до вказаного Акту зазначено перелік фізичних осіб, які мають заборгованість перед КП «Екосервіс» Калуської міської ради станом на 14.11.2024 за надані послуги з поводження з побутовими відходами (право вимоги заборгованості), серед яких – ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , заборгованість станом на 14.11.2024 – 965,02 грн.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 444058573 від 18.09.2025 квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_4 . З 08.04.2021 – ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 639, виданого 08.04.2021, видавник: Хомин Н.Б. приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу.
Відповідно до копії Акту звірки розрахунків за період з 01.01.2018 по 31.12.2024, абонент ОСОБА_4 , договір № 15162018 від 24.07.20, адреса: АДРЕСА_1 , кількість мешканців – 2, учасник бойових дій 75%, к-ть – 2; учасник бойових дій АТО 25%, к-ть – 1, заборгованість станом на 31.12.2024 становить 965,02 грн.
Тарифи з вивезення побутових відходів на території Калуської територіальної громади затверджувалися відповідними рішеннями виконавчого комітету Калуської міської ради.
Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 27.03.2018 № 63 «Про тарифи на комунальні послуги, що надаються комунальним підприємством» виконавчий комітет міської ради вирішив встановити тарифи на послуги з перевезення і захоронення твердих і рідких побутових відходів, що надаються комунальним підприємством «Екосервіс», згідно з додатком, тарифи ввести в дію з 15 квітня 2018 року. Додатком до рішення встановлено, що оплата за послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів з одного мешканця багатоповерхівок в місяць становить 13 грн 04 коп.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 22.04.2019 № 96 «Про коригування тарифів на послуги з перевезення і захоронення твердих і рідких побутових відходів» виконавчий комітет міської ради вирішив встановити скориговані тарифи на послуги з перевезення і захоронення твердих і рідких побутових відходів, що надаються комунальним підприємством «Екосервіс», згідно з додатком, тарифи ввести в дію з 1 червня 2019 року. Додатком до рішення встановлено, що оплата за послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів з одного мешканця багатоповерхівок в місяць становить 14 грн 63 коп.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 28.01.2020 № 17 «Про тарифи на комунальні послуги, що надаються комунальним підприємством «Екосервіс» виконавчий комітет міської ради вирішив встановити тарифи на послуги з перевезення і захоронення твердих та рідких побутових відходів, що надаються комунальним підприємством «Екосервіс», згідно з додатком, тарифи ввести в дію з 01.03.2020. Додатком до рішення встановлено, що у відповідності до норм накопичення побутових відходів для житлових будинків м. Калуша, затверджених рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 17.06.2014 № 97 «Про норми надання послуг з вивезення побутових відходів», оплата за послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів з одного мешканця багатоповерхівок в місяць становить 16 грн 59 коп.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 28.07.2020 № 143 «Про скасування рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 28.01.2020 № 17 «Про тарифи на комунальні послуги, що надаються комунальним підприємством «Екосервіс» виконавчий комітет міської ради вирішив скасувати рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 28.01.2020 № 17 «Про тарифи на комунальні послуги, що надаються комунальним підприємством «Екосервіс», комунальному підприємству «Екосервіс» в своїй роботі керуватися рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 22.04.2019 № 96 «Про коригування тарифів на послуги з перевезення та захоронення твердих і рідких побутових відходів».
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався тим, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг. КП «Екосервіс» надавав відповідачу відповідні послуги, однак останній не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 965,02 грн. До нового кредитора ФОП ОСОБА_2 перейшли права первісного кредитора КП «Екосервіс» у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Однак, позивач набув права на нарахування 3% річних та інфляційних з моменту набуття права вимоги на дебіторську заборгованість КП «Екосервіс», тобто з 14.11.2024. Тому згідно проведеного судом перерахунку розмір нарахованих за період з 14.11.2024 до 24.09.2025 (дата подачі позову до суду) 3% річних складає 24,98 грн, а інфляційних втрат - 95,50 грн. Також суд зазначив, що оскільки на момент звернення до суду з цим позовом строк позовної давності було продовжено на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, доводи відповідача про те, що позивачем заявлено вимоги з пропуском строку позовної давності, є помилковими.
Пропорційно до задоволених позовних вимог судом визначено до стягнення з відповідача на користь позивача 820,73 грн сплаченого судового збору.
Стягуючи витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався тим, що враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності розмір позовних вимог, наявні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких попередньо був визначений позивачем, та стягнення з відповідачки на користь позивача таких витрат в розмірі 1 500 грн.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем.
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Пунктами 1, 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Вказані норми права визначають такі ознаки відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Виходячи з аналізу наведених норм права та наданих позивачем доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що КП «Екосервіс» надавав за адресою квартири, яка належить відповідачу, відповідні послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, однак споживач не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної оплати. А тому позивач як новий кредитор має право на стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі 965,02 грн за період з липня 2018 року до квітня 2021 року. Також ФОП ОСОБА_2 з часу набуття права вимоги на дебіторську заборгованість КП «Екосервіс», а саме з 14.11.2024, до 24.09.2025 (дата подачі позову до суду) має право на стягнення з відповідача 3% річних в сумі 24,98 грн та інфляційних втрат в сумі 95,50 грн.
Висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що відповідають обставинам справи та зібраним доказам.
Що стосується доводів апелянта про те, що позивачем не доведено перехід до нього права вимоги до відповідача, то такі є безпідставними. З матеріалів справи вбачається, що згідно з рішеннями Калуської міської ради за період в 2018-2021 роках надавачем послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів на території м. Калуша було КП «Екосервіс». Згідно протоколу про проведення аукціону № BRD001-UA-20241028-00226 від 07.11.2024 та акту про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024 КП «Екосервіс» передало ФОП ОСОБА_2 у власність майно банкрута, а саме право вимоги за дебіторською заборгованістю КП «Екосервіс», яка за даними бухгалтерського облiку КП «Екосервіс» станом на 14 листопада 2024 року складала 1 799 759,15 грн.
Відповідно до додатку до акта про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024 у переліку фізичних осіб, у яких є заборгованість перед КП «Екосервіс» станом на 14.11.2024 була і ОСОБА_4 (мати відповідача), договір від 24.07.20, номер особового рахунку № НОМЕР_1 , із заборгованістю 965,02 грн.
Наведене підтверджує як те, що вказані послуги з перевезення та захоронення твердих і рідких побутових відходів надавалися споживачу КП «Екосервіс», а споживач їх отримував, так і перехід прав за таким до нового кредитора.
Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
А помилкове зазначення судом першої інстанції в описовій частині рішення номеру особового рахунку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на що звертає увагу апелянт, є технічною помилкою, оскільки як в Додатку № 1 до Акту про придбання майна на аукціоні, так і в Акті звірки розрахунків зазначено номер особового рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_1 .
Згідно із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка № 444058573 від 18.09.2025) власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 08.04.2021 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 639, виданого 08.04.2021, видавник: Хомин Н.Б. приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу. Відповідно, наявні підстави для стягнення боргу з відповідача як власника нерухомого майна. Факт непроживання у квартирі, яка належить їй на праві власності чи факт неукладення нею як споживачем договору про надання послуг не звільняє від обов`язку сплатити нараховану заборгованість за надані послуги.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція, викладена у постановах Верховного суду від 14.02.2018 в справі №462/6393/15-ц, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18)).
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Зі смертю споживача комунальних послуг зобов`язання щодо сплати вартості спожитих комунальних послуг включаються до складу спадщини, оскільки вони не є такими, що нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з чим вони мають бути виконані його спадкоємцями.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Тому правовідносини, які виникли щодо оплати заборгованості за послуги з перевезення та захоронення побутових відходів між КП «Екосервіс» (правонаступником якого є ФОП ОСОБА_2 ) та спадкодавцем ОСОБА_4 , регулюються наведеними положеннями спадкового права.
Отже, позивач має право на стягнення боргових зобов`язань з оплати комунальних послуг, які виникли за життя спадкодавця ОСОБА_4 з відповідача як спадкоємиці останньої.
Твердження апелянта про те, що суд не встановив чи їй було відомо про існування такого боргу перед КП «Екосервіс» та перехід права вимоги за ним до ФОП ОСОБА_2 , наявність такого не спростовує.
Щодо доводів апелянта про те, що акт звірки розрахунків не містить реквізитів, підписів сторін та складений в односторонньому порядку, тому не може розглядатися як належний доказ існування узгодженого сторонами розрахунку заборгованості, позивачем не надано бухгалтерських документів на підтвердження боргу, то такі не спростовують наведеного. Вказаний акт скріплений печатками КП «Екосервіс» і складений на передачу прав вимоги від КП «Екосервіс» до ФОП ОСОБА_2 , і не підписується споживачем. А зазначена сума заборгованості 965,02 грн наведена в Додатку № 1 до Акту про придбання майна на аукціоні «згідно даних бухгалтерського обліку КП «Екосервіс» станом на 14.11.2024», підписаним бухгалтером підприємства і скріпленим підписами і печатками двох сторін.
Доказів того, що спадкодавиця ОСОБА_4 чи спадкоємиця ОСОБА_1 житлово-комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 не користувалися, що такі послуги не надано чи надано не в повному обсязі, або ж надано іншою особою суду не представлено. Як і не спростовано розмір визначеної позивачем заборгованості.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до обставин, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Отже, частково задовольняючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 , суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, у тому числі витрат, понесених у суді апеляційної інстанції, немає.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Ціна позову в цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 29 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:         О.О. Томин
Судді:         В.А. Девляшевський
В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 11 травня 2026 року.