МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 р.  	№ 400/1193/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання адміністративну справу 
за позовом	Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, просп. Центральний, 288,м. Миколаїв,54003, 	
до 	Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
про	стягнення 1 700,00 грн,	

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області звернулось до адміністративного суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу в сумі 1700 гривень. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив про те, що посадовими особами Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами, встановлено факт порушення рекламування гранітно-ковальської майстерні засобом зовнішньої реклами типу банер, рекламодавцем якої є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . Зміст реклами має ознаки невідповідності вимогам чинного законодавства України, оскільки текстове повідомлення на банері викладене недержавною мовою, а відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про рекламу» мовою реклами є державна мова. Також зазначена реклама має ознаки порушення вимог частини 1 статті 15 Закону України «Про рекламу», оскільки відсутня інформація про платне чи безоплатне використання споживачем електронних комунікацій (зазначеного в рекламі номера). Головним управлінням прийнято рішення про накладення штрафу на відповідача за порушення законодавства про рекламу, який відповідачем добровільно не сплачений.
На адресу відповідача направлялось повідомлення про розгляд справи, однак повернуто з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.127 КАС України, часом вручення повістки вважається: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі якщо судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то можна вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20).
Положення процесуального закону не передбачають прямого обов`язку суду щодо повторного направлення кореспонденції стороні, якій поштове відправлення не було вручене із обставин, які не залежали від суду. Подібні за змістом висновки висловлені також Верховним Судом у постанові від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22, від 07.03.2023 у справі № 420/9217/21.
Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема в ухвалах від 21.06.2022 у справі № 215/507/21, від 18.04.2022 у справі № 215/764/21 та постановах від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17, від 08.07.2021 у справі № 400/1885/19, від 29.08.2022 у справі № 522/3598/16-а, від 22.03.2023 у справі № 640/14827/19.
Відтак, відповідач, повідомлений належним чином, своїм правом не скористався, відзиву на позов не надав, своєї позиції стосовно позовних вимог не висловив.
Суд розглянув справу 11.06.2026 відповідно до вимог ст. 263 КАС України, без проведення судового засідання, в порядку спрощеного провадження, на підставі матеріалів справи.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, про що міститься відповідний запис в Єдиному державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. 
Посадовими особами позивача шляхом здійснення фотофіксації 24.04.2025 встановлено факт наявності зовнішньої реклами, рекламодавцем якої є відповідач, представлений на конструкції типу банер за адресою: м. Первомайськ, вул. Миколи Вінграновського, 12. Реклама має ознаки порушення вимог частини першої статті 6 Закону України «Про рекламу», оскільки її текстове повідомлення викладене недержавною мовою. Також зазначена реклама порушує частину першу статті 15 Закону України «Про рекламу», тому що відсутня інформація про платне чи безоплатне використання споживачем електронних комунікацій, зазначених в рекламі номерів.
У зв`язку з порушенням законодавства про рекламу, посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області складено протокол про порушення законодавства про рекламу №000028 від 04.07.2025 На цій підставі позивач розпочав провадження про порушення законодавства про рекламу відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Повідомлення від 04.07.2025 № №14.5.4-2-09/5078-25 про надання до 21.07.2025, зокрема, документів, які визначають вартість відповідної розповсюдженої реклами та / або її виготовлення, іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття рішення та письмові пояснення щодо недотримання вимог законодавства було направлено 07.07.2025 на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією.
Відповідно до протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 12.08.2025 №000032 визнано факт порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог, визначених Законом України «Про рекламу», доведеним та прийнято рішення про накладення на нього штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Згідно з рішенням Головного управління Держпроспоживслужби в Миколаївській області від 12.08.2025 №000032 на відповідача накладено штраф в розмірі 1700,00 гривень.
Рішення Головного управління Держпроспоживслужби в Миколаївській області від 12.08.2025 №000032 про накладення штрафу було направлено рекомендованим листом 14.08.2025. Також, додатково рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, було направлено 24.09.2025 за допомогою застосунку Viber на номер ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Протоколом фіксації доведення інформації або документів до відома шляхом використання телекомунікаційного зв`язку від 24.09.2025.
Правом на оскарження рішення відповідач не скористався, грошове зобов`язання зі штрафних санкцій у визначений законом термін не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Засади рекламної діяльності в Україні визначаються Законом України "Про рекламу" від 03.07.1996 № 270/96-ВР, який регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.
Відповідно до пунктів 9 і 15 частини першої статті 1 Закону України «Про рекламу» (далі – Закон № 270/96-ВР) реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама – реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.
Частиною першою та шостою статті 6 Закону України «Про рекламу» встановлено, що мова реклами є складовою змісту реклами. Мовою реклами є державна мова.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про рекламу», реклама послуг, що надаються з використанням електронних комунікацій, при розповсюдженні її в рекламних засобах має містити інформацію про платне чи безоплатне використання споживачем електронних комунікацій (у тому числі зазначеного в рекламі номера) при отриманні рекламованої послуги.
Згідно з абзацом другим частини першої статті 26 Закону № 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, – щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку) та щодо змісту реклами про вакансії (прийом на роботу), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.
Згідно підпунктом 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.
Абзацом першим пункту 7 вищенаведеного Положення встановлено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Таким чином, Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, як територіальне управління Держпродспоживслужби, наділене повноваженнями для здійснення заходів державного нагляду (контролю), предметом яких є дотримання вимог законодавства про рекламу.
Постановою Кабінетом Міністрів України від 26.05.2004 № 693 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу (далі - Порядок № 693).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі – справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.
Уповноважена особа з урахуванням положень статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» повідомляє суб`єкту реклами про дату, час та місце розгляду справи поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій або шляхом вручення повідомлення суб`єкту реклами або його представнику, якщо суб`єкт реклами сповістив уповноважену особу про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої особи, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. (абзац перший пункту 5 Порядку № 693).
Відповідно до пункту 9 Порядку № 693 справа розглядається без участі суб`єкта реклами або його представника у разі його неявки за умови його поінформування відповідно до пункту 5 цього Порядку та ненадходження від нього клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи, зазначеного в пункті 7 цього Порядку.
Згідно з пунктом 16 Порядку № 693 у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Частиною шостою статті 27 Закону України «Про рекламу» встановлено, що за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В ідповідно до пункту 20 Порядку № 693 рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу може бути оскаржено в адміністративному порядку, передбаченому Законом України «Про адміністративну процедуру», або у судовому порядку.
Згідно з пунктом 22 Порядку № 693 не сплачений у добровільному порядку штраф стягується в установленому законодавством порядку.
У постанові від 21.06.2023 у справі 21.06.2023 № 320/14138/21 Верховний Суд виснував, що виконання Держпродспоживслужбою функції контролю за дотриманням законодавства про рекламу та наступне звернення з позовом про стягнення із суб`єкта господарювання, який допустив порушення цього законодавства, суми штрафу у разі відмови останнього сплачувати такий штраф у добровільному порядку, є єдиним процесом системного виконання державою в особі уповноважених суб`єктів владних повноважень конституційної гарантії захисту прав споживачів, здійснюючи контроль за якістю та безпечністю надання послуг у сфері реклами, оскільки правила поведінки, створені у демократичній та правовій державі для захисту гарантованих прав, не мають користі, якщо вони не виконуються.
Суд встановив, що за результатами розгляду справи за фактом порушення відповідачем законодавства про рекламу, яке було зафіксовано у протоколі від 04.07.2025 №000028, позивач прийняв рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 12.08.2025 №000032 про накладення на відповідача штрафу в розмірі 1700 грн, тобто у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Вказане рішення позивач надіслав рекомендованим листом на його адресу місця реєстрації.
Матеріали справи не містять доказів добровільної сплати або оскарження відповідачем штрафних санкцій, накладених позивачем.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-263 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області (просп. Центральний, 288,м. Миколаїв,54003 ЄДРПОУ 40327023) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю. 
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) штраф за порушення законодавства про рекламу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот гривень) гривень на користь державного бюджету. 
3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 11.06.2026