ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/1005/24(927/410/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А.М.,

за участю представників:
ОСОБА_1 - ОСОБА_11, ОСОБА_2 ,
ТОВ "Сансет-Карлайл Трейд Груп" - Любаренка Д.О.,
ТОВ "АМТТ" - ліквідатора арбітражного керуючого Гаращенка І.В.,
ТОВ "Фінансова компанія "РІКАРД" - Шпака В.І., Маленко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026
у справі № 927/1005/24(927/410/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гаращенка Ігоря Володимировича
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ ЛОК",
до відповідача 2: ОСОБА_1 ,
до відповідача 3: ОСОБА_3 ,
про визнання недійсним правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання припиненою іпотеки
у межах справи №927/1005/24
за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна архітектура міст",
боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "АМТТ",
про відкриття провадження у справі про банкрутство.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТТ" (далі - ТОВ АМТТ", боржник).

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 визнано банкрутом ТОВ "АМТТ"; відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гаращенка Ігоря Володимировича; зобов`язано ліквідатора виконати дії, передбачені розділом ІV "Ліквідаційна процедура" Кодексу України з процедур банкрутства, а також надати господарському суду ліквідаційний баланс та звіт про проведену роботу.

20.02.2025 на офіційному вебпорталі судової влади України оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури за №75343.

ТОВ "АМТТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гаращенка І.В. в межах вказаної справи про банкрутство звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Лок" (далі - відповідач 1, ТОВ "Кей Лок"), ОСОБА_1 (далі - відповідач 2, ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 (далі - відповідач 3, ОСОБА_3 ), у якому, з врахуванням заяви про зміну предмету позову, просило суд: 
- визнати недійсним Акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок" від 07.03.2024 р., зареєстрованого в реєстрі за № 249, 250, укладений між ТОВ "АМТТ" та ТОВ "Кей Лок", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. щодо передачі нерухомого майна - будівля, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224;
- витребувати нерухоме майно - будівля, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224, з незаконного володіння ОСОБА_1 у власність ТОВ "АМТТ" (ідентифікаційний код 32393217, адреса: 17503, Чернігівська область, Прилуцький район, м. Прилуки, Військове містечко №12, буд. 155, кв. 67);
- визнати недійсним Іпотечний договір від 05.03.2025 р., зареєстрований в реєстрі за № 860, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., предметом іпотеки за яким є: нерухоме майно - будівля, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224;
- визнати припиненою іпотеку, яка виникла на підставі Іпотечного договору від 05.03.2025 р., зареєстрованого в реєстрі за № 860, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., предметом іпотеки за яким є: нерухоме майно - будівля, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224;
- виключити запис з Державного реєстру іпотек стосовно реєстрації іпотеки (номер запису: 58863603 від 05.03.2025 р.), який виник на підставі Іпотечного договору від 05.03.2025 р., зареєстрованого в реєстрі за № 860, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., предметом іпотеки за яким є: нерухоме майно - будівлі, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відчуження нерухомого майна шляхом внесення до статутного капіталу іншої юридичної особи не відповідає критерію розумності та свідчить про безпідставне зменшення активів боржника (за рахунок яких отримувався прибуток у господарській діяльності) без отримання зворотного, економічно обґрунтованого ефекту; оспорюваний правочин вчинено виключно з метою уникнення сплати боргу, що є очевидно неправомірною та недобросовісною поведінкою, яка свідчить про зловживання правом; спірний правочин укладено в підозрілий період (упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство), в момент, коли ТОВ "АМТТ" вже мало грошове зобов`язання, зокрема, перед AT "ОТП Банк" (TOB "Фінансова Компанія "Рікард"), ГУ ДПС у Київській області, ТОВ "Сучасна архітектура міст"; укладення спірного правочину призвело до зменшення обсягу майнових активів боржника та його неплатоспроможності, а також спрямовано на завдання шкоди кредиторам, тобто має ознаки фраудаторності; також, спірний Акт укладено між заінтересованими особами в підозрілий період, і ці особи знали про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочинів, однак вчиняли їх на шкоду кредиторам.

Встановлені судами фактичні обставини

Відповідно до Акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Лок" (ідентифікаційний код юридичної особи 45620782) від 07.03.2024, зареєстрованого в реєстрі за № 249, 250 (надалі - Акт), укладеного між ТОВ "АМТТ" та ТОВ "Кей Лок", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В., передано до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок" нерухоме майно - будівлю, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224. (надалі - Нерухоме майно).

Вказаний акт з боку ТОВ "АМТТ" підписаний директором Пономаренко Н.О. , а з боку ТОВ "Кей Лок" представником Гуменюком В.О.

У подальшому, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ "Кей Лок" 18.11.2024 відчужило Нерухоме майно шляхом укладення з ТОВ "Рент Фекторі" Договору купівлю-продажу нерухомого майна від 18.11.2024, зареєстрованого в реєстрі за № 1402, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В.

Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.11.2024, Продавець (ТОВ "Кей Лок") передає у власність за плату, а Покупець (ТОВ "Рент Фекторі") оплачує і приймає у власність нерухоме майно, а саме: будівлю, виробничий корпус літ. "К", загальною площею 3805,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - "Нерухоме майно"), ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06.

Згідно пункту 1.3 Договору від 18.11.2024 балансова вартість Нерухомого майна складає 2 650 000,00 гривень 00 копійок без ПДВ, що підтверджується Довідкою № 18/11-1 від 18.11.2024.

У пункті 2.1 Договору від 18.11.2024 зазначено, що за домовленістю Сторін Ціна продажу Нерухомого майна, що купується Покупцем за цим Договором, становить 2 650 000,00 грн, без ПДВ, які будуть перераховані Покупцем протягом шести місяців з моменту укладання, підписання та нотаріального посвідчення цього Договору шляхом безготівкового переказу грошових коштів в національній валюті України (гривні) на розрахунковий рахунок Продавця IBAN НОМЕР_1 в АТ "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ", код банку 320371. Зазначена ціна встановлена за згодою Сторін цього Договору, є остаточною та не підлягає будь-яким змінам. База оподаткування ПДВ визначається згідно Податкового кодексу України.

Договір підписаний представником ТОВ "Кей Лок" ОСОБА_12 (довіреність від 15.11.2024) та директором ТОВ "Рент Фекторі" Смоліним Єгором Анатолійовичем . 

У подальшому, ТОВ "Рент Фекторі" 31.01.2025 відчужило нерухоме майно шляхом укладення з ОСОБА_1 Договору купівлю-продажу нерухомого майна від 31.01.2025, зареєстрованого в реєстрі за №209, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В.
Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.01.2025 Продавець (ТОВ "Рент Фекторі") передає у власність за плату, а Покупець ( ОСОБА_1 , відповідач 2 у даній справі) оплачує і приймає у власність нерухоме майно, а саме: будівлю, виробничий корпус літ. "К", загальною площею 3805,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - "Нерухоме майно"). Ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06.

Згідно пункту 1.3 Договору від 31.01.2024 балансова вартість нерухомого майна складає 2 650 000,00 гривень 00 копійок без ПДВ, що підтверджується Довідкою №2 від 30.01.2025. 

У пункті 2.1 Договору від 31.01.2025 зазначено, що за домовленістю Сторін Ціна продажу Нерухомого майна, що купується Покупцем за цим Договором, становить 2 650 000,00 гривень 00 копійок, без ПДВ, які будуть перераховані Покупцем протягом шести місяців з моменту укладання, підписання та нотаріального посвідчення цього Договору шляхом безготівкового переказу грошових коштів в національній валюті України (гривні) на рахунок Продавця IBAN НОМЕР_2 в АТ "А-Банк", код банку 307770. Зазначена ціна встановлена за згодою Сторін цього Договору, є остаточною та не підлягає будь-яким змінам. База оподаткування ПДВ визначається згідно Податкового кодексу України.

Договір підписаний директором ТОВ "Рент Фекторі" Смоліним Єгором Анатолійовичем та представником ОСОБА_1 - ОСОБА_12 (довіреність від 30.01.2025).

У подальшому, ОСОБА_1 , відповідно до Іпотечного договору від 05.03.2025, зареєстрованого в реєстрі за № 860, що посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., передала в іпотеку Нерухоме майно ОСОБА_3 в якості майнового поручителя за ОСОБА_6 .

Відповідно до Іпотечного договору від 05.03.2025 договір укладений між ОСОБА_3 , надалі за текстом - "Іпотекодержатель", з однієї сторони та ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_7 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шиповською А.В. 04.03.2025 за реєстровим №133, надалі за текстом - "Іпотекодавець", що виступає майновим поручителем по зобов`язанню ОСОБА_6 .

За умовами пункту 1.1 Іпотечного договору цей Договір забезпечує виконання Боржником зобов`язань, що випливають з укладеного між Боржником та Іпотекодержателем Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., "05" березня 2025 року за реєстровим №859 та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому (надалі за текстом - Основне зобов`язання), за умовами якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю позичені кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч) доларів США 00центів, за курсом продажу доларів США в АТ КБ "Приват Банк" на дату здійснення розрахунків, з кінцевим терміном повернення не пізніше п`ятого березня дві тисячі двадцять сьомого року, сплачувати можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Основним зобов`язанням, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги.

У пункті 1.2 Іпотечного договору зазначено, що предметом іпотеки є будівля, виробничого корпусу літ. "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.001)0.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224, та земельна ділянка площею 0,5712 га, кадастровий номер: 3222484001:01:023:5214, цільове призначення: Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1850189232224. 

Згідно пункту 1.3 Іпотечного договору загальна заставна вартість предмета іпотеки є договірною і погоджується Сторонами в розмірі 8 500 000 ,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

За висновком суду першої інстанції спірний правочин має правову та фактичну мету, яка є правомірною та добросовісною, спрямованою на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та не має ознак фраудаторності. 

Суд першої інстанції виходив з того, що в результаті продажу частки у статутному капіталі ТОВ "АМТТ" на рахунок товариства надійшла сума 2 650 000,00 грн, що дорівнює оціночній вартості переданого до статутного капіталу нерухомого майна, що спростовує доводи ліквідатора щодо безоплатного відчуження майна, отже позивачем не доведено та не надано доказів щодо того, що боржник, який має невиконані зобов`язання, строк яких настав перед кредиторами, укладаючи спірний правочин, діяв недобросовісно та зловживав правами стосовно кредиторів, оскільки вчиняв правочин, який порушує майнові інтереси кредиторів. 

Також суд першої інстанції зазначив, що спірний правочин укладений ТОВ "АМТТ" із заінтересованою особою, однак сам лише факт укладання спірного правочину із заінтересованою особою за відсутності порушення прав боржника та кредиторів не може бути підставою для визнання правочину недійсним, а вимоги в частині витребування спірного нерухомого майна, визнання недійсним Іпотечного договору, визнання припиненою іпотеки, виключення запису з Державного реєстру іпотек, які є похідними від визнання оспорюваного правочину недійсним, також задоволенню не підлягають.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ТОВ "АМТТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гаращенка І.В. звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 скасовано рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025, позов задоволено повністю.
Визнано недійсним Акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок" від 07.03.2024, зареєстрований в реєстрі за № 249, 250, укладений між ТОВ "АМТТ" та ТОВ "Кей Лок", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. щодо передачі нерухомого майна - будівля, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224.
Витребувано нерухоме майно - будівля, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224, з незаконного володіння ОСОБА_1 у власність ТОВ "АМТТ". 
Визнано недійсним Іпотечний договір від 05.03.2025, зареєстрований в реєстрі за № 860, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., предметом іпотеки за яким є: нерухоме майно - будівля, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224.
Визнано припиненою іпотеку, яка виникла на підставі Іпотечного договору від 05.03.2025, зареєстрованого в реєстрі за № 860, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., предметом іпотеки за яким є: нерухоме майно - будівля, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224.
Виключено запис з Державного реєстру іпотек стосовно реєстрації іпотеки (номер запису: 58863603 від 05.03.2025), який виник на підставі Іпотечного договору від 05.03.2025 р., зареєстрованого в реєстрі за № 860, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клименком Д.Б., предметом іпотеки за яким є: нерухоме майно - будівлі, виробничий корпус літ "К", загальною площею 3805,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3038025.5037457.20240203.08.0000.06, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 463433732224.
Стягнуто з ТОВ "Кей Лок" на користь ТОВ "АМТТ" 4844,80 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 7267,20 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ 2112,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 18168,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ "АМТТ" 7267,20 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 10900,80 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок" від 07.03.2024, апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу Акта, встановив, що в цьому випадку акт має ознаки правочину відповідно до вимог статті 202 ЦК України, оскільки на його підставі майно вибуло з володіння ТОВ "АМТТ". Можливість оспорення Акта приймання-передачі нерухомого майна шляхом заявлення відповідної вимоги про визнання його недійсним відповідає правовим висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №918/1377/16, від 12.06.2019 у справі №927/352/18, від 10.09.2019 у справі №918/370/18, від 28.09.2021 у справі №910/17954/20, від 17.05.2022 у справі №520/2224/19-ц, від 06.07.2022 у справі №372/3737/19.

Відносно критеріїв (ознак), за якими спірний правочин може бути кваліфікований як фраудаторний, апеляційний господарський суд зазначив, що за встановлених обставин вчинення оспорюваного правочину в межах "підозрілого періоду"; відчуження майна за суттєво заниженою вартістю; за наявності на момент відчуження майна грошових зобов`язань, зокрема, перед AT "ОТП БАНК" (TOB "Фінансова компанія "РІКАРД"), ГУ ДПС у Київській області, ТОВ "Сучасна архітектура міст"; укладення правочину з заінтересованою особою, а наступним та кінцевим набувачем спірного нерухомого майна також були заінтересовані особи щодо боржника, спірний правочин - Акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок" від 07.03.2024, підпадає під можливість визнання його фраудаторним, що є підставою для визнання його недійсними.

Взявши до увагу встановлені обставини, апеляційний господарський суд із застосуванням положень статей 387, 388 ЦК України, виснував про наявність правових підстав для витребування із чужого незаконного володіння відповідача 2, яка, як встановлено, є недобросовісними набувачами спірного майна.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним Іпотечного договору від 05.03.2025, визнання припиненою іпотеки та виключення запису з Державного реєстру іпотек, апеляційний господарський суд виходив з встановлених обставин справи у сукупності з положеннями статей 203, 215, 583 ЦК України, статті 5 Закону України "Про іпотеку", а також включно з тим, що відповідач 2 не є добросовісним набувачем спірного майна банкрута, що свідчить про порушення права власності боржника у даній справі на таке майно.

Позовна вимога про визнання припиненою іпотеки та виключення запису з Державного реєстру іпотек задоволена, оскільки є похідною від вимоги про визнання недійсним Іпотечного договору, яка задоволена судом.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 та винести нову, якою в позові відмовити повністю, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження зазначає обставини, визначені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, вказує про неприйняття апеляційним судом висновків Верховного Суду, висловлений в наступних судових справах: № 910/12345/20, № 757/23456/21, № 910/9876/22, № 755/17944/18, №693/624/19, № 464/7832/21, №910/9767/21, № 916/5751/23, № 903/534/23, №910/6654/24, № 916/5751/23, №916/379/23, № 904/2465/21, № 924/1351/20, №907/825/22, № 910/14964/25, №902/181/22, № 920/395/23, № 916/2705/24, №904/9132/21, № 922/1655/19, №910/6654/24, № 903/534/23, № 914/364/24, №159/5846/23, № 755/17944/18, №693/624/19, № 346/6034/13-ц, № 755/3563/21, №159/5846/23, № 916/379/23, №756/19178/21, № 902/90/21, № 509/4936/17, №903/602/24, № 910/2244/25, №761/40240/21, № 205/2053/22, № 902/1207/22, №544/1116/22, № 523/17429/20, №725/2625/23, № 504/112/22, № 657/1024/16-ц, №369/11268/16-ц, № 643/15604/17, №161/12564/21, № 910/11845/24, № 24/408/21, № 700/337/23, № 916/1247/25, №755/9842/24, № 910/5678/25, № 693/1245/24, №924/789/25, № 757/3456/24, №902/4567/25, № 544/2234/25, № 914/9123/25, №159/6789/25.

За доводами скаржника, продаж частки у статутному капіталі ТОВ "АМТТ" було вчинено за 2 650 000,00 грн, дана сума коштів є співмірною оціночній вартості нерухомого майна, переданого ТОВ "АМТТ" до статутного капіталу ТОВ "КЕЙ ЛОК", що спростовує доводи ліквідатора щодо безоплатного відчуження майна та підтверджує вірність рішення суду першої інстанції; апеляційним судом здійснено безпідставне посилання на оцінку майна, яка подана позивачем з пропуском строку для подання доказів; твердження ліквідатора про наявність кредиторської заборгованості перед ТОВ "Фінансова компанія "Рікард" не відповідає дійсності, оскільки іншими поручителями по Договору про надання банківських послуг №CR 20-252/28-2 вже виплачена решта, останній залишок виплатив один з поручителів ОСОБА_8 , борг виплачено у повному обсязі.

Крім того вказує на невірно обраний позивачем спосіб захисту в частині скасування записів з посиланням на правову позицію, висловлену у постановах Верховного Суду, а саме, від 16.09.2020 у справі №352/1021/19, від 03.09.2020 у справі №914/1201/19, де суди зазначили, що скасування запису про проведену державну реєстрацію права не може привести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі.

У додаткових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний суд не врахував відсутність реальної шкоди завданої кредиторам укладеним правочином, суперечливу поведінку ліквідатора щодо вартості майна, відсутність належних доказів ринкової вартості, відплатний характер правочину, неправильне застосування статті 42 КУзПБ, порушення принципу змагальності та повноти дослідження доказів, принципу ефективного судового захисту, а також процесуальне правонаступництво та позицію комітету кредиторів.

Доводи інших учасників справи

Ліквідатор ТОВ "АМТТ" арбітражний керуючий Гаращенко І.В. подав відзив, в якому не погоджується з касаційною скаргою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову апеляційного суду - законною.

Ліквідатор звертає увагу, що скаржник не зазначає, яку саме норму матеріального права неправильно застосував суд апеляційної інстанції, а посилається на 60 судових рішень, проаналізувавши які можна зробити висновок, що жодне рішення не підтверджує позицію відповідачів по справі, а деякі рішення навпаки підтверджують позицію позивача та законність постанови суду апеляційної інстанції.

До Верховного Суду надійшли:
· від ОСОБА_1 клопотання про винесення окремої ухвали суду відносно підробки документів арбітражним керуючим Гаращенко І.В.;
· від ТОВ "Сансет-Карлайл Трейд Груп": 
- заява про залишення позову без розгляду на підставі статті 307 ГПК України у зв`язку з відмовою комітету кредиторів від підтримки позову;
- заява про відсторонення арбітражного керуючого Гаращенка І.В. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ "АМТТ" у справі про банкрутство № 927/1005/24, призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Ушач Ю.В.;
- клопотання як голови комітету кредиторів про недопущення Гаращенка І.В. до участі у судовому засіданні як представника ТОВ "АМТТ" у справі №927/1005/24(927/410/25); 
· від ТОВ "АМТТ":
- клопотання про залишення без розгляду клопотання про недопущення арбітражного керуючого Гаращенка І.В. як представника ТОВ "АМТТ",
- клопотання про залишення без розгляду заяви ТОВ "Сансет-Карлайл Трейд Груп" про залишення позову без розгляду; 
- додаткові пояснення по справі,
- заперечення на клопотання про винесення окремої ухвали суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо поданих клопотань

Клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали суду відносно підробки документів арбітражним керуючим Гаращенко І.В. обґрунтоване наданням останнім суду паралельного "фальшивого" протоколу зборів комітету кредиторів від 15.05.2026 за участю членів комітету кредиторів, які вже не були учасниками справи. Вказане, на думку заявника, свідчить, що дії ліквідатора боржника арбітражного керуючого Гаращенко І.В. є грубим порушенням статей 28, 48, 61 КУзПБ, статті 235 ГПК України та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України.

Відповідно до частини першої статті 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Аналіз положень наведеної статті ГПК України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства (аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 171/2124/18 та від 18.05.2018 у справі №521/18287/15-ц, постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №906/344/21).

Окрім того, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що суд не постановляє окремих ухвал за клопотаннями сторін (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №750/3192/14).

Суд касаційної інстанції у контексті наведених скаржниками доводів враховує, що доказів наявності звернення заявниками до правоохоронних органів за фактом підробки документів арбітражним керуючим матеріали справи не містять, як і відомостей щодо відповідного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України, чи щодо вручення кому-небудь повідомлення про підозру, чи щодо скерування до суду обвинувального акта тощо.

Більш того, встановлення наведених заявниками у касаційній скарзі порушень щодо підроблення документів знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції та поза межами предмета перевірки, визначених положеннями статті 300 ГПК України.

За наведених обставин колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали.

Щодо заяв та клопотань ТОВ "Сансет-Карлайл Трейд Груп" про заява про залишення позову без розгляду на підставі статті 307 ГПК України у зв`язку з відмовою комітету кредиторів від підтримки позову; про відсторонення арбітражного керуючого Гаращенка І.В. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ "АМТТ" у справі про банкрутство № 927/1005/24, призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Ушач Ю.В.; про недопущення Гаращенка І.В. до участі у судовому засіданні як представника ТОВ "АМТТ" у справі №927/1005/24(927/410/25).

В обґрунтування зазначених заяв та клопотання заявник посилається на рішення зборів кредиторів боржника від 15.05.2026, на яких прийнято рішення не підтримувати подальше ведення зазначеного позову у справі №927/1005/24(924/410/25), апеляційного та касаційного провадження; про відсторонення арбітражного керуючого Гаращенка І.В. від виконання обов`язків ліквідатора ТОВ "АМТТ".

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданих ТОВ "Сансет-Карлайл Трейд Груп" заяв та клопотання, оскільки рішення зборів кредиторів самі по собі не є підставою для їх задоволення, адже вирішення питання про відсторонення арбітражного керуючого має вирішуватись шляхом передбаченого КУзПБ процесуального механізму реагування на можливу бездіяльність чи неналежне виконання обов`язків арбітражним керуючим.

Водночас, матеріали справи не містять жодних судових рішень про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора боржника, постанова Господарського суду від 20,02.2025, якою арбітражного керуючого Гаращенка І.В. призначено ліквідатором ТОВ "АМТТ" є чинною, у встановленому законом порядку не скасована.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Предметом розгляду даного спору є матеріально-правова вимога арбітражного керуючого - ліквідатора боржника до відповідачів про визнання недійсним правочину (Акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу) з підстав його фраудаторності, витребування нерухомого майна у останнього набувача, визнання недійсним іпотечного договору з підстав його укладення з порушенням законодавства, а також припинення іпотеки та виключення запису Державного реєстру іпотек.
Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального, оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд зазначає таке.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливого справедливого задоволення вимог кредиторів. 

Згідно з частиною першою статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування (частина друга статті 42 КУзПБ).

Отже, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються вони тоді, коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

Строк, встановлений у статті 42 КУзПБ три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий "підозрілий період", у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника (п. 25 постанови Верховного Суду від 28.02.2023 у справі №906/43/22 (906/366/22)).

Однак згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема, викладеною в постановах від 28.10.2021 у справі №911/1012/13, від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, укладення боржником договору поза межами відповідного "підозрілого періоду", визначеного статтею 42 КУзПБ, не виключає можливості звернення зацікавлених осіб (арбітражного керуючого або кредитора) з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України чи інших законів.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі про банкрутство ТОВ "АМТТ" відкрито ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2024, а оспорюваний правочин був вчинений 07.03.2024, тобто в межах "підозрілого періоду".

Велика Палата Верховного Суду в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 зауважила, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам.

В зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У Цивільному кодексі України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Натомість Верховний Суд напрацював перелік обставин, які окремо або в сукупності можуть враховуватися при оцінці правочину як фраудаторного. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах. Водночас, остаточну кваліфікацію певного правочину як фраудаторного повинен здійснювати суд в кожній конкретній справі виходячи із встановлених обставин.

Розглянувши оспорюваний Акт на предмет наявності/відсутності критеріїв (ознак), за якими спірний правочин може бути кваліфікований як фраудаторний, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

Згідно протоколу загальних зборів учасників (засновників) ТОВ "Кей Лок" від 29.02.2024 - ТОВ "БІЛД ЕЛІТ СЕРВІС", ТОВ "АМТТ" та громадянин України ОСОБА_10 вирішили створити Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей Лок" зі статутним капіталом 5 000 000,00 грн та наступним розподілом часток: ТОВ "БІЛД ЕЛІТ СЕРВІС" - 2 200 000,00 грн (44%, шляхом внесення майна - будівлі виробничого корпусу загальною площею 1813,4 м.кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ); ТОВ АМТТ - 2 650 000,00 грн (53%, шляхом внесення майна - виробничого корпусу "К" загальною площею 3805,2 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_10 - 150 000,00 грн (3%, шляхом внесення грошових коштів).

07.03.2024 між ТОВ "АМТТ" та ТОВ "Кей Лок" було підписано Акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок".

14.03.2024, тобто через тиждень після передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок", між ТОВ "АМТТ" та ОСОБА_10 був укладений Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Кей Лок" від 14.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_10 сплатив ТОВ "АМТТ" вартість частки, що дорівнювала оціночній вартості нерухомого майна, переданого до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок" - 2 650 000,00 грн. 

У той же час, згідно Звіту про оцінку майна, який складений 09.06.2025 ТОВ "Контакт-Сервіс", ринкова вартість нерухомого майна - виробничого корпусу літ. "К", загальною площею 3805,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без урахування ПДВ, станом на 07.03.2024 становить 54 979 940,00 грн. 
За встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що відчуження майна відбулось за суттєво заниженою вартістю, при цьому на момент відчуження майна ТОВ "АМТТ" вже мало грошове зобов`язання, зокрема, перед AT "ОТП БАНК" (TOB "Фінансова компанія "РІКАРД"), ГУ ДПС у Київській області, ТОВ "Сучасна архітектура міст".

У подальшому, відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.11.2024, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство, ТОВ "Кей Лок" продало вказане нерухоме майно ТОВ "Рент Фекторі" за ціною 2 650 000,00 грн, а відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.01.2025, ТОВ "Рент Фекторі" продало це майно ОСОБА_1 за тією ж самою ціною - 2 650 000,00 грн. Обома договорами було передбачено, що грошові кошту будуть перераховані покупцем протягом шести місяців з моменту укладання, підписання та нотаріального посвідчення відповідного договору. 

Встановивши, що до матеріалів справи відповідачі не надали доказів проведення розрахунків за цими договорами, апеляційний суд виснував, що відчуження спірного майна до останнього його набувача фактично відбулося безоплатно. Водночас, скаржник жодним чином не аргументував зворотне.

Перевіривши доводи позивача про укладення ТОВ "АМТТ" спірного правочину з заінтересованою особою, та що наступним та кінцевим набувачем спірного нерухомого майна також були заінтересовані особи щодо боржника, що в свою чергу підтверджує їх недобросовісність як набувачів такого майна, апеляційний суд встановив наступне.

Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що станом на момент відчуження спірного нерухомого майна засновниками ТОВ "Кей Лок" були: фізична особа ОСОБА_10 та дві юридичні особи: ТОВ "АМТТ, ТОВ "Білд-Еліт Сервіс". 

Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "АМТТ" та ТОВ "Білд-Еліт Сервіс" був ОСОБА_8 . 

Кінцевим власником нерухомого майна за спірним договором стала ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_8 , а також була кінцевим бінефіціарним власником ТОВ "Рент Фекторі" в момент відчуження нерухомого майна від ТОВ "Кей Лок" до ТОВ "Рент Фекторі".

Статтею 1 КУзПБ визначено, що заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство; особи, з якими чи на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності; сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним; а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими. Для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому значенні, як і заінтересовані особи стосовно боржника. Кредитор є заінтересованим стосовно боржника також у разі, якщо він протягом шести місяців до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або процедури превентивної реструктуризації прямо чи опосередковано набув право вимоги до боржника від кредитора, заінтересованого стосовно боржника.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин, апеляційний суд вірно зазначив, що спірний правочин укладений ТОВ "АМТТ" із заінтересованою особою, а наступним та кінцевим набувачем спірного нерухомого майна також були заінтересовані особи щодо боржника, що в свою чергу підтверджує їх недобросовісність як набувачів такого майна.

Розглянувши доводи щодо реальної шкоди кредиторам укладеним правочином, суд апеляційної інстанції встановив, що його укладено в підозрілий перед за наявності в боржника грошових зобов`язань перед AT "ОТП Банк" (TOB "Фінансова Компанія "Рікард"), ГУ ДПС у Київській області, ТОВ "Сучасна архітектура міст", що підтверджується ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2025 та реєстром вимог кредиторів, згідно яких загальна сума вимог кредиторів становить 33 755 198,99 грн. Тому дії учасників спірного правочину є несправедливими по відношенню до кредиторів боржника, оскільки його укладення призвело до зменшення обсягу майнових активів боржника, за рахунок якого може бути задоволено їх вимоги, чим і завдано шкоди кредиторам.

Отже, встановивши, що наявними у справі доказами підтверджується укладення спірного правочину - Акта приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Кей Лок" від 07.03.2024, за заниженою ціною, між заінтересованими особами, та протягом ризикового періоду діяльності боржника (протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), апеляційний господарський суд цілком правомірно виснував про наявність підстав для визнання його фраудаторним, що є підставою для визнання його недійсними на підставі статті 42 КУзПБ.

Встановлені апеляційним судами обставини та порушення не спростовані скаржником під час касаційного провадження.

Згідно сталих правових позицій Верховного Суду якщо власник позбавлений права володіння нерухомим майном, то належним способом захисту його права є витребування відповідного нерухомого майна, а не визнання права власності на нього. 

За загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна.

У постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 14/5026/1020/2011 зазначено, що з`ясування "заінтересованості", "контролю", "пов`язаності" набувача майна з боржником (попередніми набувачами майна) у межах справи про банкрутство безпосередньо пов`язане з визначенням критерію добросовісності/недобросовісності набувача та повинно досліджуватися за наявними у матеріалах справи доказами. Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки обставин добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію "пропорційності" втручання у право власності набувача майна, а також за відсутності наведення належних мотивів стосовно практики ЄСПЛ із питання втручання держави у право власності, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Беручи до уваги встановлені судом заінтересованість (контроль, пов`язаність) набувача майна з боржником (попереднім набувачем майна), а значить недобросовісності щодо вищеперелічених юридичних осіб, колегія суддів підтримує висновок апеляційного суду у цій справі про те, що відповідач 2 (щодо якої зазначено позовну вимогу про витребування майна з незаконного володіння) не є добросовісним набувачем спірного майна нерухомого майна банкрута.

З урахуванням того, що з`ясування "заінтересованості", "контролю", "пов`язаності" набувача майна з боржником (попередніми набувачами майна) у межах справи про банкрутство безпосередньо пов`язане з визначенням критерію добросовісності/недобросовісності набувача та повинно досліджуватися за наявними у матеріалах справи доказами, що має важливе значення для застосування положень статей 387, 388 ЦК, так і для визначення критерію "пропорційності" втручання у право власності набувача майна, правомірним є висновок про наявність правових підстав для витребування із чужого незаконного володіння відповідача 2, яка, як встановлено вище, є недобросовісними набувачами спірного майна.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним Іпотечного договору від 05.03.2025, визнання припиненою іпотеки та виключення запису з Державного реєстру іпотек, апеляційний господарський суд правомірно виходив з встановлених обставин визнання недійсним Акта прийому-передачі нерухомого, а також включно з тим, що відповідач 2 (щодо яких заявлену позовну вимоги про витребування майна з незаконного володіння) не є добросовісним набувачем спірного майна банкрута, що свідчать про те, що оспорюваний іпотечний договір порушує права власності боржника у даній справі на таке майно, що у сукупності з положеннями ст. ст. 203, 215, 583 ЦК України, ст. 5 Закону України "Про іпотеку" свідчить про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.

Оскільки позовні вимоги про визнання припиненою іпотеки та виключення запису з Державного реєстру іпотек є похідними від вимоги про визнання недійсним Іпотечного договору, яка задоволена судом, тому правомірно задоволені судом. 

Щодо доводів касаційної скарги 

Як вже зазначалось, касаційну скаргу, зокрема, аргументував пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України. 

За змістом пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Для касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення з наведеної підстави наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

Суд звертає увагу, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні правовідносини.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що підставою для касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України є неврахування висновку саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Відповідно, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.

В обґрунтування своєї позиції скаржник посилається на 60 судових рішень Верховного Суду, проаналізувавши які колегія суддів зауважує, що правові позиції у вказаних судових рішеннях не підтверджують позицію скаржника, а деякі рішення навпаки підтверджують позицію суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд наголошує, що судді та адвокати розділяють основоположний обов`язок дотримання процесуальних норм та принципів справедливого судочинства. Адвокати, усвідомлюючи роль Верховного Суду у демократичному суспільстві, мають виявляти високий рівень професійної обачності і конструктивної співпраці з судом, позбавляючи його від подачі завідомо необґрунтованих скарг (заяв), що є виявом неповаги до суддів Верховного Суду.

Відтак, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції. За своїм змістом стосуються процесу доказування, оцінки доказів судом, тобто фактично спрямовані на спонукання суду до необхідності переоцінки поданих сторонами доказів і встановлення нових обставин справи, проте відповідно до норм статті 300 ГПК України зазначене виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

За результатами касаційного перегляду Верховним Судом не встановлено неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

За правилами статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи, що ухвалою від 13.05.2026 у цій справі Верховний Суд зупинив виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у цій справі до закінчення її перегляду в касаційному порядку, суд вважає за необхідне поновити виконання постанови суду апеляційної інстанції.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін постанови апеляційного суду, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі №927/1005/24(927/410/25) залишити без змін.

3. Поновити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі № 927/1005/24(927/410/25).

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К. М.

Судді Жуков С.В.

Погребняк В.Я.