ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1859/26 Справа № 209/2948/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 25 травня 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП),
за участю:
захисника        Шишкіна В. М.
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 25 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та судового збору на користь держави у сумі 665,60 гривень.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 03 травня 2025 року о 15-30 годині на пр-ті Металургів, 1, у м. Кам`янському ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21074», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, в порушення п. 2.5 ПДР України, відмовився.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що судом не встановлено факту відмови від проходження огляду ОСОБА_1 . Стверджує, що водій не заперечував пройти медичний огляд, а наполягав на можливості прослідувати до медичного закладу на власному автомобілі, у зв`язку з тим, що не бажав їхати з поліцейськими на їхньому транспортному засобі.
Наголошує, що суд не надав оцінки об`єктивним причинам відмови від поїздки на службовому автомобілі, оскільки в салоні перебувала дитина, яку він не міг залишити без нагляду. Вважає помилковим висновок суду про законність направлення на медичний огляд, оскільки на місці зупинки у водія встановлено лише одну ознаку – тремтіння пальців рук, а про інші ознаки не повідомлено.
Наголошує, що суд не надав належної оцінки самостійному проходженню огляду на стан наркотичного сп`яніння у строк менш ніж за дві години з моменту зупинки.
За таких обставин вважає висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими.
Позиції учасників апеляційного процесу.
У судовому засіданні захисник підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції. Так, вина повністю доведена та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №656158 від 03.05.2026, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.05.2026; рапортом інспектора поліції від 03.05.2026; відеозаписом з місця події.
З відеозапису, долученого до протоколу слідує, що поліцейські зупинили особу ОСОБА_1 , який здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ 21074», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснили перевірку його документів, повідомили причину зупинки. Інспектор поліції вірно встановив ознаки наркотичного сп`яніння та висунув ОСОБА_1 вимогу пройти огляд в медичному закладі для встановлення або спростування стану наркотичного сп`яніння, у зв`язку з тим, що у останнього встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук. Роз`яснено порядок проходження огляду у медичному закладі, та відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився на вимоги поліцейського проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та такі дії водія суд першої інстанції правильно розцінив як відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Стосовно доводів апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд, відхиляючи їх як необґрунтовані, вказує таке.
Відповідно до пункту 9 розділу IIІнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Так, з наданого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 спочатку не погодився їхати до медичного закладу на службовому автомобілі наряду патрульної поліції, мотивуючи своє рішення тим, що разом з ним в автомобілі перебувала неповнолітня дитина. Інспектором поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що він наразі відсторонений від права керування транспортним засобом, оскільки у нього вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння, саме вони повинні на службовому автомобілі забезпечити його доставу до медичного закладу. Після чого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
Працівниками поліції роз`яснено права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).
За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП окреслює обставини, які підлягають доказування в межах даної категорії справ, зокрема, що особа керувала транспортним засобом (виконувала функції водія), мала ознаки відповідного сп`яніння та в порушення обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР України відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.
За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР України, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.
Підстави апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, невірно надано оцінку доводам в частині самостійного проходження огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, апеляційний суд відкидає, оскільки будь-які відомості, які б спростовували чи підтверджували факт перебування особи у стані сп`яніння, не можуть братися до уваги, адже протокол складений з підстав невиконання обов`язку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (тобто порушення п. 2.5 ПДР України), а не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що є порушення п. 2.9 (а) ПДР України.
При розгляді справи порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи в межах доказування у даній категорії справ, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 25 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 ч. 1 за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун