Справа № 595/837/26 
Провадження № 1-кп/595/128/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2026

Бучацький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026216130000072 від 12 червня 2026 року про обвинувачення: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Буданів Теребовлянського району Тернопільської області та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, вдови, непрацюючої, раніше не судимої,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
12 червня 2026 року у ОСОБА_3 , під час перебування у приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою в АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин та в ході словесного конфлікту із своїм зятем ОСОБА_4 , жителем АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, спрямований на завдання йому удару.
Реалізуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 12 червня 2026 року приблизно о 00 год. 10 хв., перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що за адресою в АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин та в ході словесного конфлікту із зятем ОСОБА_4 , умисно нанесла йому один удар долонею правої руки в ділянку обличчя з лівої сторони. 
Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_4 відчув різкий фізичний біль, проте тілесних ушкоджень не отримав. 
Згідно ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство є формою домашнього насильства.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме, в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. 
Обвинувальний акт відносно  ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 17 червня 2026 року з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
За вимогами ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, які були складені в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що обвинувачена  ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а також згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачена  ОСОБА_3  згідна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості  ОСОБА_3 , її згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутності підтвердив захисник ОСОБА_5 .
Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілого  ОСОБА_4 , у якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням  ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.
Враховуючи викладене, а також те, що  ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, зважаючи на заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному ст.ст. 381-382 КПК України.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №12026216130000072, вважає доведеним, що  ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, а саме умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. 
Обвинувачена  ОСОБА_3 , інтереси якої представляє захисник, адвокат ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння обвинуваченою  ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. 
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального проступку, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
До обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченій  ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій  ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи із якою винний перебуває у сімейних відносинах. 
Згідно зі статями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних проступків. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, наявність обставини, які як пом`якшують, так і обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нових проступків можливе при призначенні їй покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією інкримінованого їй проступку.
Таке покарання, на переконання суду, буде справедливим і достатнім для виправлення  ОСОБА_3 , а також запобігатиме вчиненню нею інших кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. 
Речові докази відсутні. 
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного на керуючись ст. ст. 302, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Суддя 	ОСОБА_1