ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2026 р. Справа№ 911/3848/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Тищенко А.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»
на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.03.2026
у справі №911/3848/25 (суддя О.В. Щоткін)
за позовом Державного підприємства «Медичні закупівлі України» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» 
про стягнення 10426594,74 грн, - 
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2026 у справі №911/3848/25 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» про поновлення пропущеного процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» зустрічну позовну заяву № 06/03/2026-2 від 06.03.2026 разом із доданими до неї документами. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована нормами статей 56, 113, 118, 119, 165, 180, 242 Господарського процесуального кодексу України, а також встановленими судом обставинами ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичну неможливість подання зустрічної позовної заяви у період до 08.01.2026, а також відсутності обґрунтування причин подання такої заяви лише 06.03.2026, тобто майже через два місяці після спливу відповідного строку.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати зустрічну позовну заяву на розгляд до Господарського суду Київської області.
Вважає, що судом першої інстанції не надано належної юридичної оцінки тим обставинам, що пропуск строку на подання зустрічної позовної заяви відбувся внаслідок ряду об`єктивних взаємозв`язаних обставин, які завадили вчасно подати зустрічну позовну заяву, а саме: перебування на лікарняному єдиного представника відповідача у період, який припав на строк підготовки відзиву, що належним чином документально підтверджується. До того ж, негативний вплив мали тривалі аварійні відключення, що унеможливили доступ до матеріалів справи та зокрема до підсистеми «Електронний суд».
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду.
Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №9901/405/19 наголошено, що правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. 
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадили вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони із готуванням до звернення до суду тощо.
Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13.02.2025 у справі №921/379/23, від 17.01.2025 у справі № 9/41, від 19.11.2024 у справі №758/1436/21 та від 16.06.2021 у справі №910/15988/16 ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом підстав. У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про поновлення строку, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин його пропуску, встановити, чи є такий строк значним та чи не буде його поновлення втручанням у принцип юридичної визначеності. При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує, виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження.
За доводами відповідача, суд першої інстанції не зробив вмотивованого висновку щодо поважності причин пропуску строку та не взяв до уваги те, що пропуск є незначним, а його поновлення не буде вважатись втручанням у принцип юридичної визначеності.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3848/25, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.03.2026 у справі № 911/3848/25 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.
01.04.2026 матеріали справи №911/3848/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючій судді. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.03.2026 у справі № 911/3848/25 та ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Державному підприємству «Медичні закупівлі України» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 22.04.2026.
Позивач не скористався правом, наданим ст. 263 ГПК України та не подав відзиву на апеляційну скаргу.
За нормою ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром», дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у грудні 2025 року Державне підприємство «Медичні закупівлі України» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» про стягнення неустойки за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю № 09/525-12/2021 від 28.12.2021 у розмірі 10 426 594,74 грн, з яких: 5 838 892,94 грн штрафу та 4 587 701,80 грн пені.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.12.2025 відкрито провадження у справі, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву - протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали.
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
За приписами статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Повідомлення про доставлення копії судового рішення (ухвали від 24.12.2025 про відкриття провадження у справі № 911/3848/25) до електронного кабінету ТОВ «Автоспецпром» суд першої інстанції отримав 24.12.2025. 
Пунктом 3 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
За приписами статті 180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.
Отже відповідач вправі реалізувати право на пред`явлення зустрічного позову у строк для подання відзиву з одночасним додержанням вимог, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.
Згідно із частиною восьмою статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач мав право подати відзив на позовну заяву та, відповідно, пред`явити зустрічний позов до 08.01.2026.
Як свідчать матеріали справи, відповідач скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву та подав такий відзив вчасно - 08.01.2026, про що свідчить дата формування документа в системі «Електронний суд». 
Водночас, лише 06.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Автоспецпром» надійшла зустрічна позовна заява № 06/03/2026-2 від 06.03.2026 до ДП «Медзакупівлі України» про визнання недійсним пункту 5 додаткової угоди № 3 від 23.08.2022 до Договору про закупівлю № 09/525-12/2021 від 28.12.2021, укладеного між ДП «Медзакупівлі України» та ТОВ «Автоспецром».
У прохальній частині зустрічного позову відповідач виклав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, відповідач посилається на те, що через наявність ряду об`єктивних обставин ТОВ «Автоспецпром» не мало можливості своєчасно підготувати та подати зустрічну позовну заяву.
Так, у період з 15.01.2026 по 19.01.2026, з 20.01.2026 по 23.01.2026, з 03.02.2026 по 06.02.2026, з 07.02.2026 по 10.02.2026 представник відповідача - адвокат Поцелов А.О. хворів, перебував на лікарняному. На підтвердження зазначених обставин відповідач долучив копії довідок з електронної системи закладу охорони здоров`я (медичних висновків про тимчасову непрацездатність), витяги з особистого кабінету Пенсійного фонду України.
Відповідач зауважує, що адвокат Поцелов А.О. є єдиним представником відповідача за первісним позовом у цій справі, єдиний міг би належним чином підготувати зустрічний позов і з достатньою повнотою та ясністю висвітлити правову позицію в контексті незаконності пункту 5 вказаної вище додаткової угоди.
Крім того, за твердженнями відповідача, мають місце й інші обставини, які істотно вплинули на строки подачі зустрічної позовної заяви.
Зокрема, через наслідки ворожих атак на енергооб`єкти за рішенням Укренерго в м. Києві були застосовані аварійні відключення світла на досить тривалий час, з перебоями працював мобільний зв`язок, мережа Інтернет, державні реєстри, а також підсистема «Електронний суд».
Таким чином, представник відповідача стверджує, що не мав доступу до матеріалів справи, не міг підготувати правову позицію та не міг, зокрема, завантажити зустрічну позовну заяву через підсистему «Електронний суд», що, як наслідок, призвело до пропущення строку.
Відповідач зауважує, що з урахуванням всіх вище перелічених непереборних обставин, ним не допущено тривалого зволікання та у максимально стислі терміни підготовлено та направлено зустрічну позовну заяву.
Надаючи оцінку обставинам, які зумовили пропуск відповідачем строку на подання зустрічної заяви, колегія суддів керується таким.
Згідно із частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Правовий контекст наведеної норми свідчить про те, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме причини такий строк було порушено заявником, чи є ця причина поважною та чи підлягає він поновленню.
Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 915/43/22.
Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.12.2022 у справі № 990/102/22 виснувала, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Як убачається зі змісту клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви та апеляційної скарги, відповідач, вказуючи на поважність причин пропуску строку, обґрунтовує їх, фактично трьома обставинами: він є єдиним представником відповідача, який здатний надати якісні послуги захист порушених прав відповідача; у період з 08.01.2026 до 06.03.2026 він протягом 17 днів перебував на лікарняному (при цьому надані відповідачем докази не дають можливості ідентифікувати причину непрацездатності, оскільки усі листки непрацездатності мають загальне посилання - захворювання або травма загального характеру); у січні-лютому 2026 року у м. Києві застосовувались графіки відключення електро-енергії, а також внаслідок масованих обстрілів були перебої у роботі мобільного зв`язку та інших комунальних служб (тепло- та водо - постачання).
Суд першої інстанції, оцінивши обставини, на які посилається відповідач, дійшов обґрунтованого висновку про те, що такі не можуть бути визнані поважними причинами пропуску процесуального строку у розумінні статті 119 ГПК України.
Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідач подав відзив на позовну заяву 08.01.2026, тобто у межах встановленого судом строку. Отже, на момент спливу процесуального строку відповідач мав можливість реалізувати своє процесуальне право на подання процесуальних документів до суду, у тому числі й зустрічної позовної заяви.
Посилання відповідача на тимчасову непрацездатність його представника підставно відхилено судом першої інстанції, оскільки надані медичні висновки свідчать про перебування адвоката на лікарняному у періоди з 15.01.2026 по 19.01.2026, з 20.01.2026 по 23.01.2026, з 03.02.2026 по 06.02.2026 та з 07.02.2026 по 10.02.2026, вказують на можливу непрацездатність представника вже після спливу процесуального строку на подання зустрічного позову.
До того ж, у сукупності представник відповідача перебував на лікарняному протягом 17 днів. Натомість, ним пропущено строк на подання зустрічного позову на два місяці (близько 60 днів).
Також, як правильно підкреслив суд першої інстанції, сама по собі обставина перебування представника сторони на лікарняному не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, оскільки учасник справи не позбавлений можливості забезпечити належне представництво своїх інтересів іншим представником або відповідно до статті 56 ГПК України здійснювати процесуальне представництво юридичної особи в порядку самопредставництва, оскільки в порядку самопредставництва юридичну особу може представляти її керівник, член виконавчого органу, інша особа, уповноважена діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).
Щодо посилань відповідача на масовані ракетні атаки та пов`язані з ними аварійні відключення електроенергії у місті Києві, суд першої інстанції слушно підкреслив, що наведені обставини мають загальний характер і самі по собі не свідчать про існування об`єктивно непереборних перешкод для подання зустрічної позовної заяви саме у межах встановленого процесуального строку.
При цьому, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичну неможливість подання зустрічної позовної заяви у період до 08.01.2026.
Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що спірні правовідносини між сторонами не є новими для відповідача. Як убачається з матеріалів справи, у 2024 році вже мали місце аналогічні судові спори, пов`язані з виконанням, у тому числі договору про закупівлю №09/525-12/2021 від 28.12.2021 та додаткової угоди № 3 від 23.08.2022, за позовами прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України до ТОВ «Автоспецпром», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ДП «Медзакупівлі України».
Цих обставин відповідач у апеляційній скарзі не спростував.
Отже, як правильно зауважив суд першої інстанції, відповідач був обізнаний із характером спірних правовідносин, змістом відповідних договірних умов та потенційними підставами для їх оскарження, що також свідчить про відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення із зустрічним позовом.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не довів наявності об`єктивно непереборних обставин, які б унеможливили подання зустрічної позовної заяви у встановлений процесуальний строк, а наведені відповідачем доводи свідчать лише про суб`єктивні труднощі у підготовці відповідного процесуального документа.
За таких обставин, суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив у задоволенні поданої відповідачем заяви про пропуск строку на подання зустрічної позовної заяви та повернув її заявнику без розгляду.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу Господарського суду Київської області від 09.03.2026 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини, на які відповідач посилається як на підставу пропуску ним строку на подання зустрічного позову. Висновки суду першої інстанції про те, що згадані відповідачем обставини не є поважними узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 20.11.2019 у справі №9901/405/19 та правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 13.02.2025 у справі №921/379/23, від 17.01.2025 у справі № 9/41, від 19.11.2024 у справі №758/1436/21 та від 16.06.2021 у справі №910/15988/16.
Колегія суддів також зауважує, що пропуск строку більше ніж на 60 днів не можна оцінити як «незначний». 
Сукупність обставин, на які вказує відповідач, не переконують у тому, що, справді, з моменту отримання ним 24.12.2025 ухвали про відкриття провадження у справі і до 08.01.2026 у нього не було можливості підготувати зустрічну позовну заяву. Одночасно, колегія суддів зауважує, що навіть з урахуванням обставин, на які відповідач посилається, на переконання колегії суддів, він міг би підготувати зустрічну позовну заяву у більш стислі строки, які суд мав би оцінити як «розумні строки».
Отже, доводи відповідача про неправильне застосування судом норм процесуального права не підтвердились під час апеляційного перегляду спору.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром».
Керуючись ст. ст. 129, 269, 271, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.03.2026 у справі №911/3848/25 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 09.03.2026 у справі №911/3848/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №911/3848/25 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.  

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко