Провадження № 2/679/563/2026
Справа № 679/278/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 квітня 2026 року 
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді  Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з Хвещук К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Вихівська Тетяна Володимирівна, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам. 
В обґрунтування позову зазначається, що позивач має двох неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
12.02.2025 було видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на вказаних дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину. Відповідний судовий наказ є чинним та перебуває на виконанні у межах виконавчого провадження № 78197056.
04.07.2025 було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на цих же дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 , починаючи з 04.07.2025. На підставі цього судового наказу 09.07.2025 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 78566435, яке є чинним, і за яким позивач має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2026 у розмірі 34990,24 грн. 
Судовий наказ від 04.07.2025 було видано без дослідження фактичних обставин проживання дітей, а рішенням суду від 16.10.2025 встановлено проживання дітей разом із матір`ю, що зокрема підтверджується актом обстеження умов проживання.
З огляду на це позивач просила суд припинити стягнення з неї на користь відповідача аліментів на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за судовим наказом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.07.2025 у справі № 679/958/25, а також звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 34990,24 грн у межах виконавчого провадження № 78566435.
12.03.2026 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 23).
15.04.2026 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 44).
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також вказала, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань (в тому числі відзиву на позов) на надав, у зв`язку з чим судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають двох спільних дітей – неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).
12.02.2025 Нетішинським міським судом Хмельницької області було видано судовий наказ у цивільній справі № 679/162/25 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на дітей – неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.01.2025 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 8).
04.07.2025 Нетішинським міським судом Хмельницької області було видано судовий наказ у цивільній справі № 679/958/25 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей – неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.07.2025 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9).
На підставі вказаного наказу постановою головного державного виконавця Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данюком М.А. від 09.07.2025 було відкрито виконавче провадження № 78566435 (а.с. 13-14).
Із акту обстеження умов проживання від 12.09.2025 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за вказаною адресою проживають ОСОБА_1 (яка там зареєстрована з 15.03.2006) разом зі своїми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5, 6, 7).
16.10.2025 Нетішинським міським судом Хмельницької області було ухвалено рішення у цивільній справі № 679/1130/25, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення з нього аліментів за судовим наказом цього суду від 12.02.2025. Під час судового розгляду вказаної справи судом було встановлено, що після припинення між сторонами подружніх стосунків їх неповнолітні діти залишилися проживати із матір`ю ОСОБА_1 , на користь якої із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на їх утримання. У період перебування ОСОБА_1 за межами території України неповнолітні діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тимчасово разом із батьком ОСОБА_2 проживали у його сестри ОСОБА_5 по за адресою: АДРЕСА_2 . Так, малолітній син ОСОБА_4 проживав із батьком у період часу з 18.06.2025 по 02.07.2025, після чого до повернення матері ОСОБА_1 проживав разом із бабою по лінії матері ОСОБА_6 у с. Малий Скит. Старший син сторін ОСОБА_3 у період часу з 03.06.2025 по 31.08.2025 періодично проживав разом із батьком, бабою по лінії матері та бабою по лінії батька. З наданих суду доказів достовірно встановити періоди проживання неповнолітнього ОСОБА_3 у кожного з них не виявилося можливим. Таким чином, позивач не надав суду доказів на підтвердження самостійного постійного піклування про них та забезпечення усім необхідним, а перебування дітей із батьком у період тимчасової відсутності матері, на користь якої стягуються аліменти на дітей, не може свідчити про неможливість використання нею отриманих аліментів на забезпечення потреб дітей виключно з підстав зміни місця проживання неповнолітніх дітей (а.с. 10-12).
Відповідно до ст. 8 Сімейного кодексу України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право вільно обирати собі місце проживання (ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів може бути зокрема припинення правовідношення.
Відповідно до ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким із відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/19, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Із досліджених судом доказів, зокрема акту обстеження умов проживання вбачається, що діти сторін, а саме неповнолітній ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4 з 12.09.2025 проживають разом із матір`ю, тобто позивачем у справі ОСОБА_1 (і доказів зворотного стороною відповідача не надано). 
У той же час право на звернення заявника (стягувача) до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів (а отже і право на стягнення таких аліментів) відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України обумовлюється фактом проживання відповідного з батьків разом із дитиною.
Таким чином, після видачі 04.07.2025 Нетішинським міським судом Хмельницької області судового наказу у цивільній справі № 679/958/25 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей змінилися обставини, що впливають на припинення сплати ОСОБА_1 відповідних періодичних платежів.
За змістом ч. 2 ст. 179 та ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) сплачуються тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і повинні використовуватися виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на дітей, коли останні не проживають із батьком, суперечить положенням ст.ст. 179, 181 СК України та цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина, – про що зазначається у правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 596/826/21.
Крім того, у правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 686/18140/21 наголошується, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, а дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Згідно з ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Оскільки судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4 з 12.09.2025 проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 , натепер відпали законні підстави для примусового стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на цих дитей, а тому суд вбачає підстави для припинення їх стягнення.
За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов та припинити стягнення із  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що стягуються за судовим наказом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.07.2025 у справі № 679/958/25.
Стосовно позовної вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 34990,24 грн у межах виконавчого провадження № 78566435 суд зазначає таке.
Якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 273 СК України).
Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч. 4 ст. 273 ЦПК України).
Представником позивача вказано у позові, що наявність у ОСОБА_1 такої заборгованості підтверджується відповідною довідкою державного виконавця.
Проте фактично така довідка державного виконавця до позову не додається (і також не була надана стороною позивача протягом розгляду справи судом), а отже будь-які докази існування такої заборгованості в матеріалах справи відсутні. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України).
Позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 2 ст. 83 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч.ч. 8, 9 ст. 93 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України).
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, Європейських суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
При цьому сторона позивача, яка у встановлений законом строк не надала суду доказів існування заборгованості ОСОБА_1 у межах відповідного виконавчого провадження, також не зверталася до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів.
Оскільки сторона позивача на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, саме вона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (на чому зокрема наголошується у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18, який також звернув увагу на те, що подання доказів після розгляду справи у суді першої інстанції порушує принципи змагальності та диспозитивності сторін).
У зв`язку з недоведенням стороною позивача існування та розміру заборгованості позивача по аліментам в межах відповідного виконавчого провадження, судом не вбачається підстав для звільнення позивача від сплати такої заборгованості по аліментам, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн підтверджується квитанцією № 6860-4752-6247-2083 від 26.02.2026 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 16, 19). 
Суд враховує, що позов містить дві позовні вимоги майнового характеру (що зокрема узгоджується з правовими висновками, викладеними в ухвалах Верховного Суду від 22.08.2025 у справі № 756/6691/24 та від 11.02.2025 у справі № 372/6251/23).
Враховуючи те, що задоволенню підлягають 50% позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останньою судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн – пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1331,20 грн х 50% / 100%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-83, 89, 93, 133, 141, 177, 258, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам – задовольнити частково.
Припинити стягнення із  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що стягуються за судовим наказом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.07.2025 у справі № 679/958/25.
У задоволенні позовних вимог у частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн (шестисот шістдесяти п`яти гривень шістдесяти копійок).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення.
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Представник позивача: адвокат Вихівська Тетяна Володимирівна (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця роботи: Львівська область, Львівський район, м. Львів, площа Петрушевича, буд. 3, офіс 233).
Відповідач:  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання:  АДРЕСА_2 ).

Суддя        І.Г. Безкровний