ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/799/26 Справа № 243/7993/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Соловйова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника Чередниченка Ю.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Чередниченка Ю.В. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 січня 2026 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи: заправник АЗС «Азімут», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду 21.08.2025 року о 23-34 год. в Краматорський р-н, с. Новоселівка, вул. Жовтнева, біля буд. 22, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував т.з. ВАЗ21053, р.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, водій відмовився. Від керування т.з. відсторонений. Авто припарковано без порушень ПДР. Вівся відеозапис на Motorola Solutions VB400 №472643, 472567. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумі доходів громадян в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір 605,60 грн.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Чередниченко Ю.В., який ді в інтересах ОСОБА_1 , та оскаржив його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням вимог статей 245, 247, 256, 266, 268, 280 КУпАП, а судом не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи, не встановлено належним чином, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, не досліджено докази з наданням їм належної правової оцінки. Вказує, що з урахуванням практики ЄСПЛ, з огляду на тяжкість стягнення, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно відповідати стандартам кримінального процесу, зокрема стандарту доведення поза розумним сумнівом. Зазначає, що сукупність доказів у справі не виключає іншого розумного пояснення події, а тому винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом. Вважає, що матеріали справи, на які послався суд, є неналежними доказами, оскільки здобуті працівниками поліції з порушенням законодавства, зокрема Інструкції про застосування органами внутрішніх справ технічних приладів, що мають функції відеозв`язку та кінозйомки, засобів фотозйомки, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, Інструкції про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735. Зазначає, що працівник поліції до складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен був оголосити під відеозапис усі ознаки алкогольного або наркотичного сп`яніння, які були виявлені у водія. Вказує, що, на його переконання, такі вимоги не були дотримані. Вказує, що при оформленні матеріалів працівниками поліції не були належним чином роз`яснені права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також не було з`ясовано, чи зрозумілі йому оголошені права. Зазначає, що справа була розглянута у відсутність ОСОБА_1 та захисника Чередниченка Ю.В. Вказує, що він не був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 07 січня 2026 року, а його захисник подавав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю за адресою його перебування у місті Дніпро електропостачання та інтернету. Вказує, що посилання суду на ненадання захисником доказів поважності причин відкладення розгляду справи не відповідає матеріалам справи, оскільки захисником надавався відповідний графік відключень електропостачання за адресою його перебування. Зазначає, що такий графік публікується через інтернет-ресурси лише напередодні увечері, у зв`язку з чим вирішити питання про участь захисника в судовому засіданні через інший суд у режимі відеоконференції не було можливим. Вказує, що його захисник неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду справи з поважних причин, зокрема у зв`язку з тим, що протягом тривалого часу не мав можливості ознайомитися з матеріалами справи, у тому числі з відеозаписами як додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, хоча заяву про ознайомлення з матеріалами справи подавав ще у серпні 2025 року. Зазначає, що лише у грудні 2025 року захиснику була надана можливість ознайомитися з матеріалами справи у повному обсязі. Вважає, що розгляд справи за таких обставин призвів до порушення його права на правову допомогу, що є підставою для скасування постанови суду. Зазначає, що матеріали справи не підтверджують тієї обставини, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, а також не підтверджують, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння в медичному закладі чи не був згоден на проходження такого обстеження. Вказує, що під час поліцейської операції відеозапис вівся не з моменту її початку та не охоплював усієї події. Зазначає, що відеозапис постійно переривався і складається з чотирьох епізодів, що, на його переконання, свідчить про порушення положень Інструкції №1026 щодо безперервності відеофіксації від початку виконання службових обов`язків до завершення поліцейської операції. Вказує, що положеннями Інструкції №1026 передбачено обов`язок поліцейського переконатися у наявності встановлених на технічному пристрої дати та часу здійснення фіксації правопорушення, однак працівником поліції ці вимоги були порушені, що, на його переконання, є підставою для визнання наданих доказів неналежними. Зазначає, що аналогічні обставини були підставою для ухвалення Дніпропетровським апеляційним судом постанови від 02 травня 2024 року у справі №243/658/24, якою було скасовано постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Вказує, що після того, як працівник поліції вдруге запитав ОСОБА_1 , чи не відмовляється він від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, він заявив, що не заперечує проти направлення його на медичний огляд до медичного закладу. Зазначає, що наданий працівником поліції відеозапис такої заяви не містить, оскільки, як він вважає, відеофіксація здійснювалася неналежним чином та не охоплювала весь час проведення поліцейської операції. Вказує, що під час розгляду справи він та його захисник мали намір заявити клопотання про допит працівника поліції уповноваженої посадової особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення. Зазначає, що у зв`язку з розглядом справи за його відсутності та за відсутності захисника вони не мали можливості надати суду всі належні докази, які б підтверджували відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що обов`язок доказування покладається на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повинна доводити свою непричетність до правопорушення. Вказує, що суд не надав об`єктивної оцінки доказам, помилково визнав надані працівниками поліції докази належними, допустимими та достатніми, а висновок про його винуватість не підтверджується матеріалами справи. Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він вказав, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що під час розгляду справи не були допитані поліцейські, які складали протокол про адміністративне правопорушення, хоча, як він зазначає, при оформленні матеріалів справи були допущені істотні порушення інструкцій та інших норм законодавства України. Вважає, що докази, здобуті та надані суду з порушенням Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376, Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, та Інструкції, затвердженої наказами МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, є неналежними та недопустимими. Просить постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 січня 2026 року у справі №243/7993/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нове рішення, яким на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, вважає апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін за таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується:
даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №094761 від 21.08.2025 року, складеного уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, зі змісту якого вбачається, що 21.08.2025 року о 23-34 год. в Краматорський р-н, с. Новоселівка, вул. Жовтнева, біля буд. 22, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував т.з. ВАЗ21053, р.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, водій відмовився. Від керування т.з. відсторонений. Авто припарковано без порушень ПДР. Вівся відеозапис на Motorola Solutions VB400 №472643, 472567. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «МЦ ПЛЗ м. Краматорськ» у м. Слов`янськ від 20.08.2025 року;
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №494764 від 21.08.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн;
екзаменаційною карткою водія, згідно якої ОСОБА_1 має посвідчення водія серійним номером НОМЕР_3 від 07.03.2020 року, категорія «В»;
відеозаписами, з яких вбачається, що працівниками поліції був зупинений т.з. ВАЗ21053, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Причина зупинки – порушення комендантської години. В ході спілкування працівниками поліції з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки т.з. за допомогою алкотестеру Драгер та пройти такий огляд у мед. закладі, на що останній відповів відмовою. Після чого, працівником поліції було попереджено ОСОБА_1 про відповідальність згідно пункту правил 2.5 ПДР України та про те, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Також з відеозапису вбачається, що перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення водію були розясненні його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Також водію повідомлено, що у зв`язку з несправністю фари ближнього світла на нього буде винесено постанову та повторно були розясненні його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Зі змістом складеного водія ОСОБА_1 було ознайомлено, заперечень чи клопотання від нього не надходило.
Проаналізувавши докази по справі, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що справа безпідставно розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим порушено право на захист і правову допомогу, є необґрунтованими та безпідставними.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_1 та його захисник були завчасно і належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями захисника, зокрема у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та надання заперечень, а також з посиланням на відсутність електропостачання та інтернету за місцезнаходженням захисника. При цьому захисником вкотре було подано клопотання про відкладення розгляду справи через відсутність світла за графіком відключення.
Апеляційний суд зазначає, що наведена обставина сама по собі не перешкоджала стороні захисту прибути безпосередньо до судового засідання. Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду від сторони захисту не надходило.
Стаття 268 КУпАП не містить заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови наявності даних про її належне повідомлення. Враховуючи тривалий строк перебування справи на розгляді суду, неодноразове відкладення судових засідань, обізнаність сторони захисту про провадження у справі та надання захисником письмових заперечень, апеляційний суд не встановив такого обмеження права на захист, яке могло б бути підставою для скасування постанови суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було належним чином оголошено ознаки алкогольного сп`яніння, є безпідставними. Апеляційним судом встановлено, що ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Ці ж обставини узгоджуються зі змістом досліджених відеозаписів та іншими матеріалами справи.
Необґрунтованими є також доводи апеляційної скарги про неналежне роз`яснення ОСОБА_1 його прав. З відеозаписів вбачається, що перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також права повторно роз`яснювалися у зв`язку з винесенням постанови за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Відомостей про те, що ОСОБА_1 заявляв клопотання, заперечення чи повідомляв про незрозумілість своїх прав під час складання матеріалів, матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не є безперервним, складається з декількох файлів та не охоплює всієї події, не спростовують висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Апеляційний суд, дослідивши зміст наявних відеозаписів у сукупності з іншими доказами, встановив, що вони дають можливість повно та об`єктивно відновити істотні обставини події, зокрема факт керування транспортним засобом, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію пройти огляд на місці зупинки та в медичному закладі, а також відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Сам по собі факт того, що відеозапис складається з декількох відеофайлів, не свідчить про його недопустимість або про фальсифікацію обставин події, оскільки формування тривалого відеозапису з кількох файлів може бути обумовлене технічними особливостями роботи відповідних пристроїв відеофіксації. При цьому апеляційний суд не встановив таких розривів відеозапису, які унеможливлювали б перевірку істотних обставин справи або ставили б під сумнів факт відмови водія від проходження огляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не підтверджують перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу та його відмову від проходження огляду, є необґрунтованими. Зі змісту відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21053, р.н. НОМЕР_2 , після чого у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від чого він відмовився.
При цьому для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП у цій справі визначальним є не встановлення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння за результатами медичного огляду, а саме відмова водія, який керував транспортним засобом та мав ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 нібито заявляв про згоду пройти огляд у медичному закладі, однак така заява не потрапила на відеозапис, не підтверджуються матеріалами справи. Апеляційним судом встановлено, що наявні у справі відеозаписи, навпаки, підтверджують факт пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі, а також відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду. Об`єктивних даних, які б підтверджували згоду ОСОБА_1 на проходження огляду у медичному закладі, матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не допитані свідки по справі є безпідставними, оскільки допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Наявні у справі докази у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних обставин події.
Сам лише факт недопиту поліцейських, за відсутності суперечностей у зібраних доказах, не свідчить про неповноту судового розгляду та не є підставою для скасування постанови.
Посилання апелянта на постанову Дніпропетровського апеляційного суду та правові позиції інших апеляційних судів не спростовують встановлених у цій справі фактичних обставин, оскільки питання належності, допустимості та достатності доказів вирішується судом у кожній конкретній справі з урахуванням її фактичних даних та сукупності наявних доказів. У даній справі апеляційний суд не встановив таких порушень під час оформлення матеріалів, які б ставили під сумнів достовірність доказів або виключали можливість їх використання.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом є необґрунтованими. Сукупність досліджених доказів є послідовною, взаємопов`язаною та достатньою для висновку про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом та маючи ознаки алкогольного сп`яніння, не виконав законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку. Будь-яких істотних суперечностей, які б породжували обґрунтований сумнів у доведеності обставин правопорушення, апеляційним судом не встановлено.
Посилання апелянта на те, що під час складання протоколу він зазначив, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не спростовує наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність у цій справі настала за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, а не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, встановлене за результатами такого огляду.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та до намагання надати інше тлумачення обставинам, які були предметом судової перевірки. Разом з тим такі доводи не спростовують встановлених обставин та не дають підстав для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Дії, вчинені ОСОБА_1 , є умисними, становлять підвищену суспільну небезпеку, створюють реальну загрозу безпеці дорожнього руху та учасникам цього руху, що обґрунтовує необхідність застосування передбаченого законом комплексного стягнення, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та необґрунтованою, не знайшли свого підтвердження. Такі твердження апелянта суд розцінює як спробу уникнути адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого встановлена вина ОСОБА_1 .
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Чередниченка Ю.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 січня 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 , залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя