Ухвала 

23 червня 2026 року
м. Київ

справа № 753/12634/25
провадження № 61-6613ск26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року у справі за позовомМоторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року (повне судове рішення складено 11 травня 2026 року).

16 травня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року (повне судове рішення складено 11 травня 2026 року).

З урахуванням того, що касаційні скарги є аналогічними за змістом, касаційний суд розглядає їх як один процесуальний документ, вперше поданий 16 травня 2026 року через підсистему Електронний суд.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 05 червня 2026 року ці недоліки було усунуто. 

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України)

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України). 

Ціна позову у цій справі становить 119 063,16 грн та не перевищує 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа є малозначною у силу вимог закону. 

ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для правозастосовчої практики, так як судова практика апеляційних судів наразі демонструє помилкову тенденцію до ототожнення формальної дії апарату суду («направлення повістки чи ухвали поштою») із фактом «належного повідомлення» сторони, навіть якщо поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Особливо небезпечним є формування практики, за якої суди апеляційної інстанції застосовують процесуальний фільтр частини першої статті 367 ЦПК України для відхилення ключових доказів та клопотань відповідача (зокрема, про призначення судової експертизи), умисно ігноруючи той факт, що відповідач був позбавлений можливості подати ці клопотання до суду першої інстанції через абсолютну необізнаність про існування судового процесу. Втручання Верховного Суду є критично необхідним для припинення практики фактичного позбавлення громадян права на судовий захист та права на експертне дослідження розміру збитків у спорах із потужними страховими монополістами (такими як МТСБУ). Також справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України). Стягнення з відповідача суми у розмірі понад 121 000 грн за рішенням суду, про процес у якому він не знав та не міг захистити свої права, є непомірним фінансовим тягарем для відповідача як фізичної особи та батька трьох неповнолітніх дітей. Таке стягнення призведе до арешту рахунків, блокування карток, загрози втрати майна та повної фінансової дестабілізації родини. Суд апеляційної інстанції, усвідомлюючи малозначність справи та малоймовірність її перегляду в касаційній інстанції через законодавчі обмеження, вдався до надмірного процесуального формалізму. Суд проігнорував очевидну відсутність мого повідомлення першою інстанцією та безпідставно позбавив права на судову експертизу.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що вона може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню. 

Касаційну скаргу подано у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 12 січня 2023 року у справі № 591/3717/21; від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18; від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц; від 27 червня 2018 року у справі № 466/9318/14-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 642/4558/16-ц; від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц; від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17; від 07 липня 2020 року у справі № 910/4790/19; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Окрім того, ОСОБА_1 у клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, просить зупинити виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року. Клопотання мотивовано тим, що оскаржені рішення набрали законної сили, МТСБУ має право отримати виконавчі листи та пред`явити їх до примусового виконання. Це призведе до миттєвого блокування зарплатних та соціальних рахунків відповідача виконавчою службою та списання коштів. У разі скасування Верховним Судом оскаржуваних рішень (що є цілком очевидним через характер порушень) та направлення справи на новий розгляд, здійснити процедуру повороту виконання рішення буде вкрай складно через тривалі внутрішні бюрократичні процедури цієї структури. Зупинення виконання рішень жодним чином не зашкодить МТСБУ, оскільки бюро вже здійснило виплату потерпілому зі своїх фондів. Тимчасове відстрочення стягнення цих коштів з відповідача на період касаційного розгляду (на кілька місяців) не несе жодної загрози для фінансової стабільності МТСБУ, тоді як для ОСОБА_1 одноразове стягнення 121 000 грн є нищівним фінансовим ударом.

Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення виконання має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення (зокрема, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування). Проте вказані в заяві обставини щодо зупинення виконання рішення не свідчать про наявність підстав для його зупинення і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення. Тому, на підставі частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі № 753/12634/25.

Витребувати з Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу № 753/12634/25 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року відмовити.

Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 07 липня 2026 року. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар 

Є. В. Краснощоков