Провадження № 2/641/71/2026 	Справа № 641/10083/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 квітня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 641/10083/25
відповідач: Харківська міська рада
про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до ХМР, в якому з урахуванням уточнень просить визначити додатковий строк подачі ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в шість місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за законом були позивач та її чоловік ОСОБА_3 . Однак позивач не встигла в шестимісячний термін подати заяву про прийняття спадщини, в зв`язку з об`єктивними, непереборними, істотними причинами. З 29.06.2022 року діяли змінені умови щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. В подальшому, порядок та строки прийняття спадщини неодноразово змінювались, в зв`язку з чим позивач не встигла подати заяву про прийняття спадщини. Крім того, через воєнний стан, постійні обстріли м. Харкова та смерть сина стан здоров`я позивача погіршився, вона перебувала на лікуванні у КНП "Харківська клінічна лікарня № 8". Тільки 16.12.2025 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск терміну для подачі такої заяви.
11.03.2026року представником відповідача Мартиновою А.. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що датою смерті спадкодавця ОСОБА_2 є 08.06.2022 року. Позивач мала строк для подачі нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини до 08.12.2022. Однак, позивач звернулась до нотаріуса лише 16.12.2025, тобто із пропуском визначеного законом строку. В матеріалах справи відсутні докази, що позивач намагалась скористатись наданим їй правом звернутись у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії. Юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не може бути визнана поважною причиною пропуску строку. Лише сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні без зазначення конкретних обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання позивачем відповідних дій протягом установленого законом строку, не може бути визнано поважною причиною пропуску такого строку. Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що захворіла, однак відповідно до відомостей, які містяться у документах, доданих до позовної заяви, то позивач перебувала на лікуванні з 01.02.2023 року по 10.02.2023 року, тобто після закінчення строку для прийняття спадщини. 
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 26.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 08.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 02.04.2026 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у поданому відзиві просить проводити розгляд справи без його участі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З копії свідоцтва про право власності на житло від 13.07.2000 року встановлено, що власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та члени його сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.07.2022 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.12.2025 року встановлено, що приватним нотаріусом Губською В.А. заведено спадкову справу № 133/2025 після смерті ОСОБА_2 .
16.12.2025 року приватним нотаріусом Губською В.А. винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з пропуском шестимісячного строк для звернення з заявою про прийняття спадщини.
З нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_3 , який є спадкоємцем після померлого сина ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини не звертався, на спадщину не претендує.
Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 16.12.2025 року станом на 08.06.2022 року за адресою: АДРЕСА_3 , було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 .
З копії виписки № 867 із медичної карти стаціонарного хворого встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікування у КНП "МКЛ №8" ХМР з 01.02.2023 року по 10.02.2023 року. 
Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо спадкування після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у первісній редакції від 06.03.2022, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.
У подальшому, законодавцем внесені зміни згідно 24.06.2022 № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11.07.2022, за змістом яких, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.
Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09.05.2023 пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 виключено. Зміни набрали чинності 18.06.2023.
Проте, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.
Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.
Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21.06.2023 у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23).
Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс15 і підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року в справі № 318/1037/15, від 21 жовтня 2019 року в справі № 662/1724/18, від 24 січня 2020 року в справі № 192/1663/17.
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи.
У постановах від 11 липня 2018 року в справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року в справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
У постанові від 20 жовтня 2021 року по справі №405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц, від 01.06.2020 у справі № 185/777/17.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши надані докази, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові.
З огляду на дату смерті ОСОБА_2 , строк для прийняття спадщини сплив 08.12.2022 року, з заявою до нотаріуса позивач звернулась лише 16.12.2025 року.
Надаючи оцінку поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини суд виходить з того, що на час виникнення спірних правовідносин діяв пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», первісна редакція якого передбачала, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. У подальшому до законодавства були внесені зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719, та до 18.06.2023 діяв пункт 3 вказаної постанови у редакції, що передбачала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці.
Також суд враховує погіршення стану здоров`я позивача ОСОБА_1 , яка з 01.02.2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні.
Крім того, вона є єдиним спадкоємцем 1/4 частки у праві власності її померлого сина на квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої вона також є і у якій фактично проживає.
Враховуючи обставини цієї конкретної справи, а саме введення в Україні воєнного стану, пов`язаного із військовою агресією російської федерації проти України, активні обстріли м. Харкова та Харківської області, реальне існування загрози життю позивача, неодноразову зміну законодавства щодо прийняття спадщини у період дії воєнного стану, відсутність інших спадкоємців, суд доходить висновку, що зазначені обставини у сукупності можуть бути враховані судом як поважні причини пропуску ОСОБА_1 строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_2 .
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. При цьому суд враховує, що орган місцевого самоврядування залучений до участі у справі в зв`язку з відсутністю інших спадкоємців, а тому вважає за можливе витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
В решті позову відмовити.
Витрати зі сплати судового збору покласти на ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ).
Відповідач: Харківська міська рада (адреса місцезнаходження: м-н. Конституції, 7, м. Харків, код 04059243) .
Повне судове рішення складено 29.04.2026 року.

Суддя С.О.Ященко