Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/9241/25 
Провадження № 2/644/64/26 

30.04.2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 квітня 2026 року        м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді - Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання - Книшенко А.С.,
 
позивачки - ОСОБА_1 , 
 
представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Савченко О.О.,
 
неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 ,
 
представника Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області - Стадніка А.С.,
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа Служба у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області (62702, Харківська обл, Дворічанський р-н, с-ще Дворічна, вул. Слобожанська, б. 8, ЄДРПОУ 43923352), Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (62416, Харківський р-н, с ще Пісочин, вул. Беліменків Ів., б. 2 ЄДРПОУ 42702469) про позбавлення батьківських правта стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:
 
1.1. позиції позивача
 
02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /позивачка), в особі представника Савченко Олени Олександрівни , яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1293584 від 05.08.2025, через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 (надалі за текстом - ОСОБА_3 /відповідачка) предметом якої є: позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації № 127 від 12.05.2015. З 2015 року ОСОБА_5 проживає в сім`ї ОСОБА_1 , яка піклується про нього, забезпечує його виховання та розвиток.
Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014 ОСОБА_3 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. 03.09.2021 остання звільнена з ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» за відбуттям строку покарання. З моменту звільнення до цього часу мати ніякого інтересу до життя дитини не виявила, вона не зв`язувалась з сином, або ОСОБА_1 засобами телефонного, мобільного або поштового зв`язку, не приїжджала до сина, не намагалася встановити його фактичне місце проживання, що свідчить про свідоме нехтування матір`ю її обов`язками та ухилення від виховання дитини.
Батько дитини невідомий, записаний у свідоцтві про народження зі слів матері, згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 
29.12.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Савченко О.О., надійшла заява про зміну предмета позову, зокрема, просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи з дня звернення до суду.
1.2.заперечень відповідача
Відповідачка Романова О.Г. пропозицію Індустріального районного суду м. Харкова, викладену в ухвалі від 05.11.2025 щодо подання відзиву на позов не використала, не скористалася процесуальним правом спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві. 
2. заяви, клопотання
03.11.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Савченко Олени Олександрівни, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1293584 від 05.08.2025, надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі Індустріального районного суду м. Харкова від 22.10.2025.
18.12.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області - Стадніка Андрія Сергійовича, який діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 24.006.2024, надійшло клопотання про долучення доказів.
29.12.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Савченко О.О., надійшла заява про зміну предмета позову, зокрема, просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи з дня звернення до суду.
30 січня 2026 року через канцелярію суду від представника позивачки - адвоката Савченко Олени Олександрівни, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1293584 від 05.08.2025, надійшла заява, про розгляд заяви про зміну предмету позову за її відсутності, заразом просила закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.
23.02.2026 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області - Полтавської Єлизавети Дмитрівни, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 03.12.2025, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність у порядку письмового провадження.
24.03.2026 через канцелярію суду від Дрильчук Л.В. надійшла заява про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило.
3.інші процесуальні дії у справі 
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 02.10.2025 справа № 644/9241/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г.
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 07.10.2025 судом сформовано засобами «Електронний суд» відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1865503, згідної якої відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.
Згідно з відповіді начальника Дворічанської селищної військової адміністрації Турбаби Г. № 2036 від 09.10.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Реєстрі територіальної громади не значиться.
Відповідно до наданої інформації з Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області від 15.10.2025, станом на 14.10.2025, інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.
За інформацією з Державної міграційної служби України від 20.10.2025, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.
За інформацією копії вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014, місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Вищої ради правосуддя № 399/0/15-23 від 20.04.2023, з 01.05.2023 змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Шевченківського районного суду Харківської області та Дворічанського районного суду Харківської області на Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.
Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», найменування Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінене на Індустріальний районний суд міста Харкова.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 22.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 05.11.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/9241/25 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, прийнято рішення про виклик ОСОБА_3 , шляхом здійснення публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 30.01.2026 прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
У судовому засіданні позивачка та її представник у повному обсязі підтримали надану до суду позовну заяву, та пояснили, що дійсно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічною матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014 ОСОБА_3 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. З 12.05.2015 ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації № 127 від 12.05.2015. У зв`язку з цим, з 2015 року ОСОБА_5 проживає в сім`ї ОСОБА_1 , яка піклується про нього, забезпечує його виховання та розвиток, та фактично є його матір`ю, оскільки виконує усі зобов`язання по забезпеченню життя неповнолітнього ОСОБА_2 , зокрема і здоров`я, фізичного, духовного й морального розвитку дитини, здобуття ним повної загальної середньої освіти, повагу до його гідності, а також підготовку до самостійного життя. 03.09.2021 ОСОБА_3 звільнена з ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» за відбуттям строку покарання, заразом з моменту звільнення до цього часу мати ніякого інтересу до життя дитини не виявила, вона не проявляла жодного інтересу задля спілкування з дитиною з власної ініціативи, не зв`язувалась з сином або ОСОБА_1 засобами телефонного, мобільного або поштового зв`язку, не приїжджала до сина, не намагалася встановити його фактичне місце проживання, що свідчить про свідоме нехтування матір`ю її обов`язками та ухилення від виховання дитини. Батько дитини невідомий, записаний у свідоцтві про народження зі слів матері, згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У зв`язку з цим, позивач та її представник просили суд позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських правта стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити у повному обсязі. 
Представник Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Стаднік Андрій Сергійович підтримав позовну заяву ОСОБА_1 у повному обсязі, та пояснив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014 ОСОБА_3 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. З 12.05.2015 У зв`язку з цим, малолітньому ОСОБА_2 , на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 12.05.2015 № 1257 «Про надання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу дитини позбавленої батьківського піклування» надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 19.06.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлено та передано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 , Малолітній ОСОБА_2 , маючи статус дитини позбавленої батьківського піклування, не перебуває на обліку дітей, які можуть бути усиновлені, служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області. Згодом, 08.12.2020 створено дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 08.12.2020 № 194. З 08.12.2020 переведено прийомних дітей до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 , зокрема й малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має юридично-правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження голови районної державної адміністрації, зокрема й 19.06.2025 № 167 «Про направлення в прийомну сім`ю ОСОБА_1 дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виховання та спільне проживання». 03.09.2021 ОСОБА_3 звільнена з ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» за відбуттям строку покарання, заразом з моменту звільнення до цього часу мати ніякого інтересу до життя дитини не виявила, не проявляла інтересу до спілкування з дитиною в тому числі й з власної ініціативи, не зв`язувалась з сином або ОСОБА_1 , не приїжджала до сина, не намагалася встановити його фактичне місце проживання, не цікавилась його навчанням, здоров`ям, що підтверджується відповідями з освітніх та медичних установ, та свідчить про свідоме нехтування матір`ю її обов`язками та ухилення від виховання дитини. Батько дитини невідомий, записаний у свідоцтві про народження зі слів матері, згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Заразом, ОСОБА_1 , є особою, яка піклується про малолітнього ОСОБА_2 , забезпечує його виховання та розвиток, та фактично є його матір`ю, оскільки виконує усі зобов`язання по забезпеченню життя дитини, зокрема і забезпеченню догляду за його здоров`ям, фізичним, духовним й моральним розвитком, здобуття ним повної загальної середньої освіти, поваги до його гідності, а також підготовку до самостійного життя. Окрім цього, враховуючи, що станом на сьогодні ОСОБА_3 не цікавиться життям малолітнього ОСОБА_2 , який не повернутий у сім`ю на виховання, гостро набуло необхідності вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , згідно з абз. 9 п. 8 Постанови «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24.09.2028, оскільки якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. У зв`язку з цим, представник Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Стаднік Андрій Сергійович просив суд врахувати надані ним пояснення та висновок Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.12.2025 № 02-31/4273 про доцільно позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити у повному обсязі. 
Малолітній ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що починаючи з 2015 року спільно проживає у прийомній сім`ї ОСОБА_1 , яка його доглядає, забезпечує його потреби як матеріального так і духовного характеру, допомагає у навчанні, займається його здоров`ям, забезпечує допомогу у здобутті освіти, сприяє у розвитку спортивних інтересів та є фактично його справжньою матір`ю. Окрім цього, ОСОБА_2 пояснив, що близько 2020, у зв`язку зі створенням дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 , у нього з`явилися нові прийомні брати та сестри з якими вони перебувають у близьких дружніх стосунках, разом виконують дрібні хатні обов`язки щодо прибирання у спільному будинку, придбанням продуктів, готування тощо, кожен з яких має свою власну зону відповідальності, а також спільний час для відпочинку. Також ОСОБА_2 повідомив суду, що має власну кімнату, у якій проживає сам, добре навчається, активно займається спортом та має усе належне для задоволення власних потреб, що забезпечує його справжня матір ОСОБА_1 , яка його не тільки виховує, а й підтримує в усіх починаннях та ініціативах, цікавиться його навчанням, здоров`ям, успіхами у спорті, взаємовідносинами з друзями та особистим життям, подробиця якого ОСОБА_2 за потреби завжди ділиться з позивачкою, а остання завжди відгукується на потреби дитини. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 підтримав позов ОСОБА_1 та просив суд позбавити батьків прав його біологічну матір ОСОБА_3 . 
Представника Служби у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області - Терехова Наталія Івагівна, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 03.12.2025, у судове засідання не з`явилась, про час та дачу призначення судового розгляду справи повідомлена належним чином, заразом надіслала на адресу суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. 
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, жодних пояснень чи заперечень, заяв по суті позовної заяви до суду не надходило, про час та дачу призначення судового розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судові повістки відповідачці ОСОБА_3 про виклик у судові засідання призначені на 28.11.2025, 29.12.2025, 30.01.2026, 24.02.2026, 24.03.2026, 30.04.2026 надсилалася судом за останнім відомим місцем реєстрації за адресою:  АДРЕСА_2 , згідно з інформацією зазначеною у копії вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014. 
Рекомендовані повідомлення про виклик ОСОБА_3 на 28.11.2025, 30.04.2026 повернулися до суду як неотримані відповідачкою із зазначенням у довідці про причини повернення: «тимчасово не обслуговується». 
Дотримуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги правовий висновок висвітлений Верховним Судом у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Заразом, відповідачка повідомлялася про виклики у судові засідання на 28.11.2025, 29.12.2025, 30.01.2026, 24.02.2026, 24.03.2026, 30.04.2026 також і через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені 06.11.2025, 01.12.2025, 30.12.2025, 30.01.2026, 12.03.2026, 25.03.2026 за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. 
За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Отже, враховуючи вказане вище, відповідачка ОСОБА_3 належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, до суду відзиву на позовну заяву не надала, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. 
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. 
Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.
З приводу чергової неявки в судове засідання відповідачки ОСОБА_3 та можливості продовження розгляду справи за її відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідачки ОСОБА_3 , оскільки її відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів, про що суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
З огляду на те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою позивачки та її представника, розглядає справу за відсутності відповідачки та, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 30.04.2026 зі згоди позивачки та її представника, прийнято рішення про заочний розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа Служба у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
 
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
 
4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Судом установлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 11.01.2011 складено відповідний актовий запис, батьками ОСОБА_2 є: батько - ОСОБА_6 , мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно 06.02.2025 другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серії НОМЕР_2 .
Згідно довідки від 06.04.2024 № 6324-7002002343 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 .
Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Згідно розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 12.05.2015 № 1257 «Про надання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу дитини позбавленої батьківського піклування» надано малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Відповідно до розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 19.06.2025 № 167, направлено та передано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому розпорядженням голови Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 12.05.2015 № 127 «Про надання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» надано юридично-правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Малолітній не перебуває на обліку дітей, які можуть бути усиновлені, служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області. Місцем проживання ОСОБА_2 є с. Тавільжанка Дворічанського р-ну Харківської обл. Дата влаштування дитини в сім`ю - 22.06.2015. 
Згідно розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 08.12.2020 № 194 створено дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . З 08.12.2020 перевести прийомних дітей до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 , зокрема й малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Миколаївською сільською радою Дворічанського району Харківської області 11.01.2011, який має юридично-правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі розпорядження голови Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 12.05.2015 № 127, не перебуває на обліку дітей, які можуть бути усиновлені, служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження голови районної державної адміністрації, зокрема й 19.06.2025 № 167 «Про направлення в прийомну сім`ю ОСОБА_1 дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виховання та спільне проживання».
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 0001414068 від 09.07.2014, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого зазначено: мати - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_6 . Державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 
За інформацію з відповіді Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22-963/14/14/1/57-25 від 18.02.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнена 03.09.2021 з ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» за відбуттям строку покарання. Вибула за адресою: АДРЕСА_2 .
За інформацією про виконання гр. ОСОБА_3 обов`язку щодо піклування про здоров`я своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданою КНП Центром первинної медико-санітарної допомоги Дворічанської селищної ради № 01-21/9 від 25.04.2025, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає у сім`ї матері-виховательки ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , заразом ОСОБА_3 станом здоров`я своєї дитини ОСОБА_2 не цікавилася.
Згідно відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР про виконання гр. ОСОБА_3 обов`язку щодо піклування про здоров`я своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.04.2025 № 151/1/0/554-28, ОСОБА_3 не цікавилася фізичним та психічним розвитком дитини, а також не зверталася для отримання рекомендацій щодо своєї дитини тощо.
Згідно інформації про виконання гр. ОСОБА_3 обов`язку щодо забезпечення здобуття загальної середньої освіти своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданої КЗ «Харківський ліцей № 61 ХМР» від 25.04.2025 № 51, протягом навчання ОСОБА_2 в закладі освіти жодного разу ОСОБА_3 не зверталася до адміністрації або класного керівника з метою отримання інформації про успіхи дитини та її адаптації а колективі, батьківські збори та інші заходи, організовані навчальним закладом, не відвідувала, рівнем засвоєння дитиною навчальних програм не цікавилася тощо. 
З характеристики ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_4 вбачається, що ОСОБА_2 навчався у КЗ Харківський ліцей № 61 ХМР» з 04.01.2023 по 27.08.2024, під час навчання зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований учень. Має довільну пам`ять, може швидко запам`ятовувати матеріал, що вивчається, має логічне мислення. У позаурочний час відвідував благодійну організацію «ЮФ Мирно небо Харкова», де займався різними видами спорту. Прийомна мати ОСОБА_1 приділяла належну увагу вихованню сина, постійно підтримувала зв`язок з класним керівником, цікавилася успіхами сина у навчанні.
Згідно інформації про виконання гр. ОСОБА_3 обов`язку щодо забезпечення здобуття загальної середньої освіти своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданої КЗ «Коротичанський ліцей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області» від 18.04.2025 № 01-14/84, мати не цікавилася дитиною тощо. 
За інформацією СПД № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області проводилися заходи, щодо становлення місця знаходження гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє фактично зафіксоване місце проживання якої було зареєстровано за адресою АДРЕСА_5 . У ході проведення перевірки, встановити місце знаходження останньої не виявилось можливим, оскільки територія, на якій раніше проживала ОСОБА_3 на даний тимчасового окупована та знаходиться під постійними обстрілами країни агресора.
Відповідно до інформації наданої Управлінням праці та соціального захисту населення Куп`янської районної державної адміністрації від 01.05.2025 № 01-19/509, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як внутрішньо переміщена особа не перебуває на обліку в жодному з УПСЗН на території країни.
З інформацією Великобурлуцького ВДВС у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.02.2025 № 26-9/31-3654, у відділі виконавчі провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 17.02.2025 не перебувають.
Згідно листа Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.05.2025 № 01-45/625, ОСОБА_3 із заявою про щодо повернення або організації спілкування через особисті зустрічі, телефонні розмови чи електронні засоби зв`язку з її неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виховується у дитячому будинку сімейного типу матері виховательки ОСОБА_1 , не зверталася. При спілкуванні із ОСОБА_1 , остання повідомила, що виховує хлопця з 4-х років (з 2015 року), за цей час, ОСОБА_3 з нею не зв`язувалася, долею дитини не цікавилася. 
Відповідно до інформації, наданої КУ «Центр надання соціальних послуг» Пісочинської селищної ради від 28.05.2025 № 01-13/112, ними здійснено виїзд за місцем проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_6 та проведено з ним бесіду у присутності законного представника мати-виховательки дитячого будинку сімейного типу гр. ОСОБА_1 , під час якої з`ясовано, що ОСОБА_2 не зміг згадати ім`я своєї біологічної матері, з його слів, він її не пам`ятає, останній раз бачив близько 4 років тому, наразі її місцезнаходження йому не відоме. ОСОБА_2 підтримує позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 , оскільки вважає своєю матір`ю ОСОБА_1 , яка виховує його 10 років. Дитина проживає у дитячому будинку сімейного типу, який облаштований усім необхідними засобами вжитку. Зазначене підтверджується протоколом бесіди з дитиною 27.05.2025.
Згідно довідки від 06.04.2024 № 6324-7002002315 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 .
З характеристики на учня 9-а класу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що ОСОБА_2 навчається в КЗ «Коротичанський ліцей» з 01.09.2024, зарекомендував себе як старанний, працелюбивий учень, має навчальні досягнення середнього рівня, навчається в повну міру. Хлопець стриманий, врівноважений, дисциплінований, вболіває за клас. Опікун приділяє належну увагу вихованню дитини, має на нього дуже хороший вплив, постійно спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори. 
За інформацією з листа КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР від 20.11.2025 № 424/0/554-25, ОСОБА_2 отримує медичні послуги у зазначеному медичному закладі, графік щеплень дитини дотримується, профілактичні огляди хлопчик проходить своєчасно, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря офтальмолога дитячого, лікаря ортопеда-травматолога дитячого, лікаря кардіоревматолога дитячого. ОСОБА_3 до закладу охорони здоров`я з ОСОБА_8 не зверталась. До поліклініки ОСОБА_2 приводила тільки ОСОБА_1 , яка піклується про розвиток та здоров`я дитини. 
Відповідно до акту обстеження умов проживання, який проведено 02.09.2025 за адресою: АДРЕСА_6 , умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам. У кімнатах чисто, охайно, будинок новий, гарний ремонт та нові меблі, функціонує електро-водопостачання та водовідведення. Родина забезпечена продуктами харчування. У дітей окремі спальні місця, в наявності постільна білизна, ковдри, подушки. Діти забезпечені усім необхідним для навчання та розвитку. У наявності книжки, канцелярія, сезонний одяг, гаджети. Є окрема ігрова кімната. У родині панує гармонія та взаєморозуміння, на момент обстеження проблемних питань не виникало.
Згідно висновку Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.12.2025 № 02-31/4273, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
 
Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
За приписами абз. 9 п. 8 Постанови «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24.09.2028 якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.
У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Статтею 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України).
Згідно ч. 3 ст. 166 ЦПК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).
Частинами 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.
Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК України).
Обов`язок по захисту прав й інтересів дитини також покладається законом на патронатного вихователя, який вправі без спеціальних на те повноважень висунути відповідні вимоги до батьків (ч. 1 п. 3 ст. 255 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).(ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України).
6.Висновки суду.
 
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
 
Вирішуючи цей спір, суд бере до уваги, що слід насамперед виходити із інтересів дитини, при цьому, суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав має тимчасовий характер. У випадку, коли будуть відсутні підстави, які слугували для прийняття судом рішення про позбавлення батьківських прав мати чи батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право їх поновити в судовому порядку лише (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).
 
Суд бере до уваги, що ОСОБА_2 має юридично-правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, згідно розпорядження голови Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 12.05.2015 № 127, у зв`язку з чим, 22.06.2015 його передано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 19.06.2025 № 167. У подальшому, 08.12.2020 переведено прийомних дітей до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 , зокрема й малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується розпорядженням Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 08.12.2020 № 194, яким створено дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Суд звертає увагу, що вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі, заразом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнена 03.09.2021 з ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» за відбуттям строку покарання, та вибула за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, за період часу відбування покарання. ОСОБА_3 не спілкувалася зі своїм сином ОСОБА_2 , не мала з дитиною психоемоційного контакту, не виявляла інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не брала участі в утриманні дитини, не вітала дитину з днем народження, святами тощо. Після відбування покарання, ОСОБА_3 не зв`язок із сином не виходила, не вчинила жодних дій, спрямованих на відновлення спілкування з ОСОБА_2 , станом здоров`я своєї дитини ОСОБА_2 не цікавилася, не намагалася забрати дитину, тобто самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків, зазначене вище підтверджується матеріалами справи, зокрема й листами з навчальних та медичних закладів, де навчався ОСОБА_2 та проходив медичні огляди.
 
Заразом, судом ураховано, що матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин, з яких ОСОБА_3 не може виконувати свої обов`язки.
 
Вказані обставини свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, з огляду на її свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Суд вважає, що дії відповідачки підтверджують відсутність намірів та бажання брати участь у житті дитини та у її вихованні, що свідчить про ухиляння відповідачки від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню сина.
 
Позбавлення відповідачки батьківських прав відповідатиме насамперед інтересам дитини, яка не отримує будь-якої допомоги від матері і фактично позбавлена батьківського піклування.
 
Суд бере до уваги, імперативні положення абз. 9 п. 8 Постанови «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24.09.2028 якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав, а також висновок Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.12.2025 № 02-31/4273, який свідчить про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З огляду на висновок органу опіки та піклування та наявні в матеріалах справи докази та з урахуванням думки дитини, суд вважає, що вказаних доказів достатньо для висновку про наявність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав.
При цьому, судом враховано що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 0001414068 від 09.07.2014.
 
Суд зауважує, що ОСОБА_2 з 4-х років перебуває на вихованні та спільному проживанні у прийомній сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка протягом 10 років піклується про нього та забезпечує необхідні умови для проживання., зокрема приділяє належну увагу вихованню сина, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами сина у навчанні, має на нього дуже хороший вплив, що підтверджується листом-характеристикою КЗ Харківський ліцей № 61 ХМР», КЗ «Коротичанський ліцей». Крім цього, ОСОБА_1 піклується про розвиток та здоров`я дитини, зокрема, дотримується графіка щеплень дитини, своєчасності проходження профілактичних оглядів хлопчика, наразі ОСОБА_2 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря офтальмолога дитячого, лікаря ортопеда-травматолога дитячого, лікаря кардіоревматолога дитячого, що підтверджується листом КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР від 20.11.2025 № 424/0/554-25.
Наразі ОСОБА_2 проживає у дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6 забезпечений продуктами харчування, має окреме спальне місце, постільну білизну, ковдру, подушку. У наявності книжки, канцелярія, сезонний одяг, гаджети, є окрема ігрова кімната. У родині панує гармонія та взаєморозуміння, на момент обстеження проблемних питань не виникало, що підтверджується актом обстеження умов проживання, який проведено 02.09.2025.
Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що мати ОСОБА_3 байдужа до життя, здоров`я та розвитку своєї дитини, не зустрічається з ним, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд розглянув правомірність втручання в право відповідачки на повагу до сімейного життя, що гарантовано ст. 8 Конвенції. З іншої сторони, судом також досліджено питання щодо забезпечення прав дитини, зокрема й щодо не розлучення її з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (ст. 1, 9 Конвенції).
Беручи до уваги пояснення малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов переконання, що дитина не виявила жодного бажання мати будь-яке спілкування та стосунки з біологічною матір`ю, що набуло більшої переконаності після однієї зустрічі ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , яка відбулась за ініціативою ОСОБА_1 , одразу після звільнення відповідачки з ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» 03.09.2021, після чого будь-яких ініціатив від рідної матері стосовно сина не було, тому наразі ОСОБА_2 пояснив, що є максимально прихильним до позивачки, яку вважає рідною матір`ю, і має право на особливе піклування та свободу вибору щодо своїх батьків.
Суд, аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, зважив на те, що не позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 матиме негативний вплив на свідомість дитини, оскільки виникнуть протиріччя між обставинами життя та рішенням суду, за яких фактично функцію матері виконує ОСОБА_1 , але ОСОБА_3 має статус матері, заразом не виконуючи жодного обов`язку стосовно сина передбаченого чинним законодавством України, що протирічитиме захисту прав дитини, її праву на піклування та свободі вибору своїх батьків.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Під час розгляд справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для того, щоб попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його належного фізичного, духовного та морального розвитку та покласти контроль на орган опіки і піклування за місцем проживання дитини за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків.
Суд звертає увагу, що залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23.10.2024 в справі № 464/2040/23, від 06.03.2024 в справі № 317/2256/22, від 09.06.20236 в справі № 591/6037/21, від 22.01.2025 в справі № 333/8983/23).
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зауважував, коли є рішення судів, що набрало законної сили, за первинним зверненням про відмову у позбавленні батьківських прав одного чи обох батьків з тих міркувань, що це є крайнім заходом впливу на нього, тоді в разі повторного звернення з таким позовом під час його розгляду інакшим є розподіл тягаря доведення між сторонами. Тож саме батьки дитини під час розгляду повторно поданого до нього позову про позбавлення його батьківських прав мають доводити зміну свого ставлення до участі у вихованні своєї дитини, заперечити і спростувати відповідними доказами факт нехтування ним своїми батьківськими обов`язками (постанова Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 149/2510/21, від 28.02.2024 у справі № 303/4697/22, від 07.06.2024 у справі № 740/3478/23, від 26.12.2024 у справі № 137/1411/23, від 15.01.2025 у справі № 760/16255/23, від 05.02.2025 у справі № 144/924/24, від 05.03.2025 у справі № 336/1230/23). 
Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 
У зв`язку з задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
Суд зауважує, що відповідачка доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надала, життям та потребами дитини не цікавиться, а тому суд дійшов висновку про їх невиконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідачкиів коштів на утримання дитини.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов переконання, що за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, та про відсутність необхідності суду надання відповіді на кожен аргумент та доказ сторін, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення по суті справи.
Отже, ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 265 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
7. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачкою під час звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав як немайнову, враховуючи коефіцієнт 0,8 за подання процесуальних документів в електронній формі, заразом звертаючись 29.12.2025 з вимогою про стягнення аліментів ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати на підставі п.3. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи наведене, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що становить 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок, а також з відповідачки на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що становить 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок, за вимогою про позбавлення батьківських прав. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Попередити ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання дитини контроль за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути зі ОСОБА_3 судовий збір 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок на користь на користь ОСОБА_1 . 
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок в дохід держави (держава в особі Державної судової адміністрації України, отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача- Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я/найменування сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання як ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 28.03.2001 Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області, тел. НОМЕР_5 . 
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 .
Третя особа - Служба у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, юридична адреса: 62702, Харківська обл, Дворічанський р-н, с-ще Дворічна, вул. Слобожанська, б. 8, ЄДРПОУ 43923352, тел. 380688102069.
Третя особа - Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, юридична адреса: 62416, Харківський р-н, с-ще Пісочин, вул. Беліменків ім, б. 2, ЄДРПОУ 42702469. ел. пошта: ssd.pisochin@ukr.net, тел. 742-55-05.

Суддя           Д.Г. Паляничко