ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року	справа № 380/10220/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробнича Компанія “ВІКІНГ” до Львівської митниці про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Виробнича Компанія “ВІКІНГ” звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці, у якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Львівської митниці, оформлену листом Львівської митниці № 7.4-2/15-03/13/9122 від 08.04.2025 у відновленні преференційного режиму та поверненні надмірно утриманих та стягнених митних платежів за митними деклараціями № 24UА209230050754U3 від 04.06.2024; № 24UА209230050867U2 від 04.06.2024; № 24UА209230052711U5 від 10.06.2024; № 24UА209230052732U3 від 10.06.2024; № 24UА209230054694U9 від 15.06.2024; № 24UА209230055206U0 від 17.06.2024; № 24UА209230058808U3 від 28.06.2024; № 24UА209230063639U5 від 12.07.2024.
- зобов`язати Львівську митницю відновити застосування преференційного режиму щодо товарів, які були оформлені згідно з митними деклараціями № 24UА209230050754U3 від 04.06.2024; № 24UА209230050867U2 від 04.06.2024; № 24UА209230052711U5 від 10.06.2024; № 24UА209230052732U3 від 10.06.2024; № 24UА209230054694U9 від 15.06.2024; № 24UА209230055206U0 від 17.06.2024; № 24UА209230058808U3 від 28.06.2024; № 24UА209230063639U5 від 12.07.2024.
Ухвалою від 27.05.2024 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.
Ухвалою від 12.11.2025 суд перейшов із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи № 380/10220/25 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні 03.12.2025 ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання суд ухвалив розглянути справу в порядку і строки передбачені ст. 258 та ст. 262 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.12.2023 між компанією Prado Storage Solutions, S.L. (Іспанія) та ТОВ “Виробнича Компанія “ВІКІНГ” (Україна) укладений зовнішньоекономічний контракт № 03-121223, предметом якого є постачання стандартних силосів PRADO FS. У зв`язку з великим обсягом товару його імпорт здійснювався декількома партіями, що супроводжувалося рішенням Львівської митниці від 06.05.2024 щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товару за кодом УКТЗЕД 7309009000. Перші чотири партії були оформлені із застосуванням митної пільги 410 відповідно до Угоди про асоціацію з ЄС, однак подальші чотири партії – без застосування даної пільги, у зв`язку з позицією митного органу щодо неподання єдиного сертифіката походження на всі частини комплектного об`єкта. З огляду на потребу термінового монтажу силосів, позивач змушено оформив митні декларації без застосування зазначеної митної пільги та сплатив митні платежі. Після отримання ретроспективних сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1 на кожну партію, ТОВ “Виробнича Компанія “ВІКІНГ” звернулося до Львівської митниці із заявою про відновлення преференційного режиму та повернення надміру сплачених платежів, однак отримало відмову (лист від 08.04.2025 №7.4-2/15-03/13/9122), яку вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Відповідач подав відзив на позовну заяву від 12.06.2025 (вх. № 48578), у якому зазначає, що ТОВ “Виробнича Компанія “ВІКІНГ” самостійно обрала умови для ввезення товарів в Україну, а саме, декларування усіх поставок як єдиного товару “силоси стандартні...” за кодом 730900900 за УКТЗЕД відповідно до основного правила 2(a) інтерпретації УКТЗЕД. Даний код товару не підпадає під дію Розділів XVI і XVII або товарних позицій 7308 та 9406 Гармонізованої системи. Відтак, ввезений комплектний об`єкт не підпадає під встановлені Конвенцією умови імпортування розібраних чи незібраних товарів частинами з наданням преференцій. Інших умов, ніж ті, які встановлені для розібраних чи незібраних товарів в розумінні Загального правила 2(a) Гармонізованої системи, Конвенцією не передбачено. Поряд з цим, Конвенцією не встановлено обмежень щодо оформлення та подання митним органам документів про походження на будь-які товари, які відповідають преференційним умовам та можуть бути предметом зовнішньоекономічних операцій в рамках митного законодавства. Декларування ввезених імпортером товарів з метою отримання преференцій мало б здійснюватись як окремих товарних партій, класифікованих відповідно до Основних правил інтерпретації № 1 та № 6 класифікації товарів УКТЗЕД, з поданням сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 на кожну поставку. Долучені до заяви ТОВ "Виробнича компанія “ВІКІНГ” від 24.02.2025 № 24022025-1 (вх. ЛМ від 07.03.2025 № 8291/13-15) оригінали сертифікатів з перевезення EUR.1 на кожну партію складових комплектного об`єкта, який класифікується за кодом 7309009000 за УКТЗЕД, слугують підставою для правильності заповнення графи 34 (країна походження) митних декларацій, та не можуть бути підставою в рамках Конвенції для відновлення режиму вільної торгівлі після випуску у вільний обіг єдиного товару, ввезеного в розібраному стані окремими частинами. Просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача подав відповідь на відзив від 23.06.2025 (вх. № 51876). Вказує, що митниця неправомірно тлумачить положення ст. 25 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські правила походження, ототожнюючи відсутність права на подання єдиного сертифіката EUR.1 із повною відмовою у преференціях для товарів, які не підпадають під визначені в статті коди УКТЗЕД. Таким чином, митниця вийшла за межі своїх повноважень, діючи у спосіб, не передбачений законом, що суперечить принципам законності, об`єктивності та неупередженості, встановленим Конституцією та Митним кодексом України. 
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між товариством з обмеженою відповідальністю “Виробнича Компанія “ВІКІНГ”, Україна, (покупець) та компанією Prado Storage Solutions, S.L., Іспанія, (продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт від 12.12.2023 № 03-121223, відповідно до умов якого продавець зобов`язувався поставити, а покупець – прийняти та оплатити товари, описані у відповідній специфікації, що додається до контракту як Додаток 1 (далі – “Товари”).
На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту від 12.12.2023 № 03-121223, згідно з рахунками-фактурами (інвойсами) № СІ-369/24 від 30.04.2024; № СІ-369/24-1 від 27.05.2024; № СІ-369/24-2 від 27.05.2024; № СІ-369/24-3 від 04.06.2024; № СІ-369/24-4 від 04.06.2024; № СІ-369/24-5 від 05.06.2024; № СІ-369/24-6 від 05.06.2024; № СІ-369/24-7 від 21.06.2024; № СІ-369/24-8 від 04.07.2024 покупець придбав у продавця товар – Стандартні силоси PRADO FS.
З метою належного митного оформлення комплектного об`єкта у розібраному вигляді, позивач, відповідно до вимог ст. 23 Митного кодексу України, подав до Львівської митниці заяву щодо надання зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів.
Львівська митниця 06.05.2024 прийняла рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класикації товарів № BTI-24UA20900000008 (номер за ЄАІС Держмитслужби – ПРК-KO-209-0008-24), відповідно до якого комплектний об`єкт – Стандартні силоси PRADO FS – класифіковано за кодом УКТЗЕД 7309009000.
Після отримання вказаного рішення, позивач здійснив ввезення складових частин силосів у кілька етапів. Митне оформлення здійснювалося в зоні діяльності Львівської митниці за наступними митними деклараціями: № 24UA209230050754U3 від 04.06.2024; № 24UA209230050867U2 від 04.06.2024; № 24UA209230052711U5 від 10.06.2024; № 24UA209230052732U3 від 10.06.2024; № 24UA209230054650U4 від 15.06.2024; № 24UA209230055157U5 від 17.06.2024; № 24UA209230058754U2 від 27.06.2024; № 24UA209230063513U4 від 12.07.2024.
До кожної з митних декларацій позивач додав Сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 №VE N. T 829600 від 31.05.2024, що засвідчував преференційне походження товару з Іспанії, з метою застосування пільгового режиму оподаткування (пільга 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС)) відповідно до Угоди про асоціацію між Україною та ЄС.
Перші чотири поставки (митні декларації від 04.06.2024 та 10.06.2024) оформлені Львівською митницею із застосуванням пільги 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС) відповідно до Угоди про асоціацію між Україною та ЄС, без зауважень та без оформлення карток відмов.
Однак, починаючи з п`ятої поставки, митний орган відмовив у застосуванні пільги 410, що підтверджується Картками відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA209230/2024/002066 від 15.06.2024; № UA209230/2024/002088 від 17.06.2024; № UA209230/2024/002232 від 27.06.2024; № UA209230/2024/002391 від 12.07.2024.
Причиною відмови у митному оформленні вказано “Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із невірним застосуванням преференцій до товарів відповідно до норм статті 25 Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом. Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014, та відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції “ 410” до товарів, якщо на запит імпортера, при виконання умов. встановлених митними органами Договірної сторони-імпортера. розібрані чи незібрані товари в розумінні Загального правила 2 (а) Гармонізованої системи, що підпадають під дію Розділів XVI і XVII або товарних позицій 7308 та 9406 Гармонізованої системи Імпортуються частинами, після ввезення першої частини імпортер повинен подати митним органам країни Імпорту єдине підтвердження походження цих товарів. 
З метою завершення митного оформлення та недопущення затримки ввезення, позивач подав нові митні декларації без застосування пільги 410: № 24UA209230054694U9 від 15.06.2024; № 24UA209230055206U0 від 17.06.2024; № 24UA209230058808U3 від 28.06.2024; № 24UA209230063639U5 від 12.07.2024.
Львівська митниця висунула вимогу до позивача щодо оформлення аркушів коригування до вже оформлених митних декларацій, які спочатку були оформлені з пільгою 410, з подальшою доплатою митних платежів. 
Позивач 17– 18 червня 2024 року оформив відповідні аркуші коригування до МД: № 24UA209230050754U3; № 24UA209230050867U2; № 24UA209230052711U5; № 24UA209230052732U3.
Тому, всі вісім митних декларацій на складові силосів були остаточно оформлені без застосування пільги 410.
Після завершення митного оформлення, позивач отримав сертифікати з перевезення (походження) товарів EUR.1 на кожну окрему поставку, а саме: Сертифікати № VE N. T 850879 – 850886, видані 06.02.2025, які підтверджували преференційне походження товару з Іспанії.
Позивач 24.02.2025 подав до Львівської митниці заяву № 24022025-1 про відновлення преференційного режиму та повернення сплачених митних платежів, з посиланням на ч. 4 ст. 46 та п. 3 ч. 5 ст. 301 Митного кодексу України, додавши оригінали вищевказаних сертифікатів.
Листом від 08.04.2025 № 7.4-2/15-03/13/9122 Львівська митниця повідомила про відсутність підстав для відновлення преференційного режиму та повернення сплачених митних платежів за усіма вищенаведеними митними деклараціями.
В указаному листі відповідач зазначив, що долучені до заяви від 24.02.2025 № 24022025-1 оригінали сертифікатів з перевезення EUR. 1 на кожну партію складових комплектного об`єкта, який класифікується за кодом 7309009000 за УКТЗЕД, слугують підставою для правильності заповнення графи 34 (країна походження) митних декларацій, та не можуть бути підставою в рамках Конвенції для відновлення режиму вільної торгівлі після випуску у вільний обіг єдиного товару, ввезеного в розібраному стані окремими частинами.
Не погоджуючись з відмовою митного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 1 Митного кодексу України (далі – МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.
Відповідно до ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Відповідно до частини другої статті 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Згідно з статті 41 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Сертифікатом про походження товару в даному випадку є Сертифікат з перевезення (походження) товарів форми EUR.1.
Пунктом 1 частини третьої статті 44 МК України передбачено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Частиною п`ятою статті 280 МК України визначено, що ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з, держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Законом України № 1678-VII від 16.09.2014 ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, від 27.06.2014. Відповідно до вимог пункту 1 статті 29 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію, кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.
Статтею 26 Угоди встановлено, що положення цієї глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.
Для цілей цієї глави “походження” означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 до цієї Угоди (“Щодо визначення концепції “походження товарів” і методів адміністративного співробітництва”).
Відповідно до пункту 1 статті 16 Протоколу 1 товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу, відповідно, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься “декларацією інвойс”, надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можливо було ідентифікувати.
Порядок заповнення та необхідні реквізити сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 передбачено Додатком III до Протоколу 1.
Відповідно до статті 16 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1.
Таким чином, відповідно до Угоди, надання декларантом сертифікату з перевезення товару сертифікату з перевезення товару EUR.1 є безумовним підтвердженням походження товару з країн підписантів Угоди, а тому звільняються від сплати ввізного мита на товари.
Відповідно до вимог статті 25 Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, якщо на запит імпортера при виконанні умов, встановлених митними органами Договірної сторони – імпортера, розібрані чи незібрані товари в розумінні Загального правил 2 (а) Гармонізованої системи, що підпадають під дію Розділів XVI і XVII або товарних позицій 7308 та 9406 Гармонізованої системи, імпортуються частинами, після ввезення першої частини імпортер повинен подати митним органам країни імпорту єдине підтвердження походження цих товарів.
Суд погоджується із доводами позивача, що за умови подання сертифікату з перевезення товару форми EUR.1, виданого компетентним органом країни-експортера, декларант має право на застосування преференційної ставки ввізного мита. 
Такий правовий підхід закріплено також у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 05.06.2024 у справі № 814/1737/17; у постанові від 29.09.2021 у справі № 1.380.2019.002337.
З матеріалів справи, суд встановив, що ТОВ “Виробнича компанія “ВІКІНГ” імпортувало товар – Стандартні силоси PRADO моделей FS 87-19, FS 63-21, виробництва Іспанії, тобто країни – члена Європейського Союзу. Товар було ввезено на митну територію України у кілька етапів, що було обумовлено його габаритністю, а тому кожна партія оформлялася окремою митною декларацією.
Крім того, суд встановив, що на момент митного оформлення кожної партії товару позивачем пода належним чином оформлений сертифікат з перевезення (походження) EUR.1, які підтверджують походження товару з Іспанії. Також у лютому 2025 року позивачем надав сертифікати EUR.1 на кожну поставку.
Таким чином, позивач дотримався усіх вимог, передбачених митним законодавством України та положеннями міжнародних договорів, для застосування преференційного митного режиму.
Водночас, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо можливості застосування пільги до товарів, які ввозяться в якості комплектного об`єкту лише у разі імпортування товарів класифікованих у розділах XVI–XVII або за товарними позиціями 7308 та 9406 Гармонізованої системи.
Необхідність подання єдиного сертифіката EUR.1 на весь комплектний об`єкт передбачена лише для товарів, які підпадають під дію статті 25 Доповнення I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, тобто для товарів, класифікованих у розділах XVI–XVII або за товарними позиціями 7308 та 9406 Гармонізованої системи.
Суд звертає увагу, що товар, імпортований позивачем, класифікується за кодом УКТЗЕД 7309009000, не входить до переліку товарів, зазначеного у статті 25 Конвенції.
Тому, положення цієї норми щодо єдиного сертифіката не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а імпортер має право на застосування пільги при імпорті комплектного об`єкту за умови пред`явлення на кожну партію товару сертифікату EUR.1, що згідно з ст. 16 Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною та ЄС є підтвердженням того, що відповідні товари підпадають під дію цієї Угоди, що і було зроблено позивачем.
Чинне митне законодавство не містить обмежень щодо подання окремих сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1 на кожну партію товару, що є частиною комплектного об`єкта, який ввозиться частинами, у випадку, якщо зазначений об`єкт не підпадає під дію статті 25 Конвенції. Навпаки – така практика узгоджується з принципами митного регулювання, закріпленими у ст.ст. 36, 41, 44, 281 Митного кодексу України.
Оскільки подані позивачем сертифікати з перевезення (походження) товару EUR.1 відповідають встановленим вимогам, а товар дійсно має походження з держави — члена Європейського Союзу, то у відповідача не було правових підстав для відмови у застосуванні пільгового митного режиму.
Суд звертає увагу на постанову ВС від 26.07.2022 у справі №815/2656/17, в якій зазначено, що використання пільгового режиму можливе за одночасної наявності трьох умов: товар походить з ЄС, транспортується безпосередньо до України та супроводжується належними документами про походження.
Суд зазначає, що у цій справі всі три умови безумовно дотримані: товар походить з ЄС (Іспанії); супроводжувався сертифікатами з перевезення (походження) товарів EUR.1 на кожну партію; ввозився безпосередньо з ЄС до України.
Крім того, у відповідача не було жодних обґрунтованих сумнівів щодо достовірності наданих сертифікатів з перевезення (походження) товарів EUR.1 або походження товару, що прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 45 МК України. У разі наявності таких сумнівів, митний орган мав право звернутись до компетентного органу іноземної держави для перевірки відповідної інформації, чого зроблено не було. 
Таким чином, суд вважає, що відмова Львівської митниці у застосуванні пільгового митного режиму суперечить нормам міжнародного та національного митного права.
А тому, як наслідок, відмова Львівської митниці, оформлена листом від 08.04.2025 № 7.4-2/15-03/13/9122, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Оскільки вимога позивача про зобов`язання відповідача відновити застосування преференційного режиму щодо товарів, які були оформлені згідно з митними деклараціями, є похідною від вимоги про визнання протиправною відмови у застосуванні пільгового митного режиму, суд дійшов висновку, що вона також є такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробнича Компанія “ВІКІНГ” (автодорога Київ-Одеса, 457км+200м, сільська рада Нерубайська, Одеський район, Одеська область, 67661, ЄДРПОУ 32165482) до Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Львівської митниці, оформлену листом Львівської митниці № 7.4-2/15-03/13/9122 від 08.04.2025 у відновленні преференційного режиму та поверненні надмірно утриманих та стягнених митних платежів за митними деклараціями № 24UА209230050754U3 від 04.06.2024; № 24UА209230050867U2 від 04.06.2024; № 24UА209230052711U5 від 10.06.2024; № 24UА209230052732U3 від 10.06.2024; № 24UА209230054694U9 від 15.06.2024; № 24UА209230055206U0 від 17.06.2024; № 24UА209230058808U3 від 28.06.2024; № 24UА209230063639U5 від 12.07.2024.
Зобов`язати Львівську митницю відновити застосування преференційного режиму щодо товарів, які були оформлені згідно з митними деклараціями № 24UА209230050754U3 від 04.06.2024; № 24UА209230050867U2 від 04.06.2024; № 24UА209230052711U5 від 10.06.2024; № 24UА209230052732U3 від 10.06.2024; № 24UА209230054694U9 від 15.06.2024; № 24UА209230055206U0 від 17.06.2024; № 24UА209230058808U3 від 28.06.2024; № 24UА209230063639U5 від 12.07.2024.
Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробнича Компанія “ВІКІНГ” 2422,40 грн судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 28.05.2026.

Суддя Кедик М.В.