Справа №339/167/26 
41 
2/339/155/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 року м. Болехів 
Болехівський міський суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді Сметанюка В.Б.,
секретаря судового засідання Ганчар Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 77653,73 грн, з яких сума кредиту 15999,99 грн, сума процентів за користування кредитом 34349,74 грн, нараховані позивачем проценти за 127 календарних днів 19304,00 грн, штрафні санкції 8000,00 грн, а також суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 11.03.2025 між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 5377414 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 16000,00 грн; строк кредитування 360 днів з 11.03.2025 по 06.03.2026; стандартна процентна ставка становить 0,95 % в день та застосовується в межах строку кредиту; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. 
На підставі погоджених умов, ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало і надало йому кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.
У період з 11.03.2025 по 30.10.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1216,01 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 1216,00 грн.
За умовами розділу 6 кредитного договору первісним кредитором нараховані штрафні санкції в розмірі 8000,00 грн.
30.10.2024 між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та ТзОВ «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу № 30/10/2025, у відповідності до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає/відступає ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу, ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 58349,73 грн, з яких: 15999,99 грн - заборгованість з тіла кредиту; 34349,74 грн - заборгованість за процентами; 8000,00 грн – штрафні санкції.
Станом на дату укладання Договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025, строк дії Договору № 5377414 від 11.03.2025 не закінчився.
А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у період з 31.10.2025 по 06.03.2026 (127 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 19304,00 грн.
Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 77653,73 грн, з яких сума кредиту 15999,99 грн, сума процентів за користування кредитом 34349,74 грн, нараховані позивачем проценти за 127 календарних днів 19304,00 грн, штрафні санкції 8000,00 грн, яку представник позивача просить стягнути. 
17.04.2026 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позивач звернувся до суду з безпідставним та необґрунтованим позовом, відтак просив відмовити в його задоволенні (а.с. 76-85). 
Представником позивача 22.04.2026 подано відповідь на відзив, в якій просив позов задоволити. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив в позові відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного висновку.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що 11.03.2025 між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір № 5377414 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що підписаний позичальником о 18:50 год. 11.03.2025 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 34336 (а.с. 48-55).
За взаємною згодою Кредитний договір було укладено на таких умовах: сума кредиту – 16000,00 грн (п. 1.2.); строк кредитування - 360 днів, періодичність платежів – кожні 15 днів (п. 1.3.); стандартна процентна ставка - 0,95 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку кредитування (п. 1.4.1.); кредит надається у безготівковій формі, шляхом їх перерахунку на банківську картку клієнта (відповідача) НОМЕР_1 (п. 2.1.); дата надання кредиту - 11.03.2025 або 12.03.2025 (п. 2.2.).
Також факт укладення договору про споживчий кредит та ознайомлення ОСОБА_1 з правилами та умовами даного договору підтверджується копією паспорту споживчого кредиту, підписаного останнім електронним підписом одноразовим ідентифікатором 97444 (а.с. 57).
За інформацією, викладеною в листі платіжного провайдера ТзОВ «Пейтек», відповідно до договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 03.01.2024, укладеного між ТзОВ «Пейтек» і ТзОВ «Лінеура Україна», було успішно перераховано грошові кошти у сумі 16000,00 грн 11.03.2025 о 18:51 год на платіжну карту НОМЕР_3 (а.с. 17-19, 45 на звороті).
На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ «Універсал Банк» скерувало на адресу суду лист від 16.04.2026 № БТ/Е-14285, з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 та 11.03.2025 на таку було зараховано платіж у сумі 16000,00 грн (а.с. 75).
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 11.03.2025 відповідач підписав електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав від ТзОВ «Лінеура Україна» кредитні кошти в сумі 16000,00 грн на вказану ним платіжну картку № НОМЕР_3 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 5377414 від 11.03.2025, розмір такої станом на 30.10.2025 становить 58349,73 грн, з яких: 15999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34349,74 грн - сума процентів за користування кредитом; 8000,00 грн – штрафні санкції (а.с. 59-60).
30.10.2025 між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та ТзОВ «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу № 30/10/2025, у відповідності до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає/відступає ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 20-25).
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025, ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 5377414 в сумі 58349,73 грн, з яких: 15999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34349,74 грн - сума процентів за користування кредитом; 8000,00 грн – штрафні санкції (а.с. 63). 
Також, судом встановлено, що позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» було здійснено нарахування відсотків за період з 31.10.2025 по 06.03.2026 (127 календарних днів), у розмірі 19304,00 грн; при розрахунку даних відсотків позивач застосовував денну відсоткову ставку в розмірі 0,95 % (а.с. 61).
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписом ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За приписами ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Позивачем доведено факт укладення між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 11.03.2025 Договору № 5377414 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. А вказаний договір факторингу підтверджує належний перехід прав вимоги до відповідача від ТзОВ «Лінеура Україна» до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Отже, ТзОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого ТзОВ Лінеура Україна», станом на час відступлення прав вимоги 30.10.2025 у відповідача наявна заборгованість за договором № 5377414 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.03.2025 в розмірі 58349,73 грн, з яких: 15999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34349,74 грн - сума процентів за користування кредитом; 8000,00 грн – штрафні санкції. При цьому, ОСОБА_1 з метою погашення кредитної заборгованості здійснив тільки одну оплату (18.03.2025) на загальну суму 1216,01 грн (0,01 грн - тіло кредиту та 1216,00 грн - проценти за користування кредитом).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Отже, до позивача перейшло право нарахування відсотків, згідно з умовами кредитного договору.
Згідно з п. 1.3 договору № 5377414 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.03.2025 та додатку № 1 до вказаного договору, строк кредиту становить 360 днів, тобто датою припинення нарахування відсотків є 06.03.2026. 
Таким чином, вимоги щодо стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом обмежуються датою їх нарахування, а саме 06.03.2026.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з моменту відступлення прав вимоги (30.10.2025) по дату розрахунку заборгованості (06.03.2026), а це 127 календарних днів, відповідачу нараховано проценти за стандартною процентною ставкою 0,95 % в день в сумі 19304,00 грн; основний борг 15999,99 грн.
Таким чином, судом встановлено, що як первісний кредитор ТзОВ «Лінеура Україна», так і позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» при нарахування відсотків діяли правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.
Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, а тому вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню
Встановлені судом обставини та докази, не спростовані в судовому засіданні відповідачем, оскільки відповідних належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ЦПК України ним суду не представлено.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача нарахування штрафних санкцій в розмірі 8000,00 грн, суд зазначає наступне.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача 8000,00 грн штрафних санкцій, оскільки такі нараховані позивачем у період дії в Україні воєнного стану, та підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог, що є підставою для їх задоволення частково.
Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2388,12 грн (69653,73х2662,40/77653,73) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Представник позивача на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000,00 грн надав:
- договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, який укладено між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., в якому визначено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, та визначено умови і порядок його сплати (а.с. 27);
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність, видане Столітньому М.М. (а.с. 34 на звороті); 
- копію ордера серії АІ № 21566869 про надання правничої допомоги ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 56);
- акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно із договором № 10/12-2024 від 10.12.2024, в якому зазначено вид виконаних робіт (наданих послуг) з детальним описом виконаних робіт, кількість витраченого часу та їх вартість на загальну суму 10000,00 грн (а.с. 62).
Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії малозначних спорів; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, заперечення відповідача щодо розміру судових витрат, суд дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 509, 526, 614, 626, 639, 1046, 1077, 1078, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором № 5377414 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.03.2025 в розмірі 69653 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 73 коп, з яких: 15999,99 грн - сума кредиту; 34349,74 грн - сума процентів за користування кредитом; 19304,00 грн – нараховані позивачем проценти за 127 календарних дні.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на оплату судового збору у розмірі 2388 (дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн 12 коп. та 5000 (п`ять тисяч) грн понесених витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя           В.Б. Сметанюк