Справа № 587/1940/26 

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року  суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л. М., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця: Сумської області, Сумського району, с. В. Вільми, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого різноробом у АФ «Перше Травня», паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області від 27 квітня 1999 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст. 184 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

18 травня 2026 року до Сумського районного суду Сумської області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №776955 від 11 травня 2026 року - 04 травня 2026 року ОСОБА_1 в період часу з 21 год 00 хв. по 23 год. 00 хв. за місцем мешкання АДРЕСА_2 ухилявся від виконання батьківських обов`язків по вихованню підопічного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як дитина у вищевказаний час без дозволу зайшов на територію ВЗ «Великовільмівський будинок культури» за адресою: Сумська область, Сумський район, с. В. Вільми, вул. Першотравнева, буд. 40, який був зачинений на замок, як із центрального входу, так і з запасного входу, чим було порушено вимоги ст. 150 СК України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, пояснив, що це не рідний син, він являється його опікуном. Займається вихонанням ОСОБА_2 але йому вже скоро 17 років, і він його не завжди слухає, має перехідний вік.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноважена особа зобов`язана зазначити в ньому закон/норму закону, яку порушила особа, відносно якої складено протокол.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції Україниі законів України.
Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких обов`язків батьків мають притягувати до відповідальності згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП (зокрема, про обов`язки, які щодо дітей повинні виконувати батьки, йдеться в ст. ст.150 і 180 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Зі змісту положень ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №776955 від 11 травня 2026 року (а.с. 1), рапорт (а.с.2), протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05 травня 2026 року (а.с. 3), заяви (а.с.4, 9-10), протокол огляду місця події від 05 травня 2026 року (а.с.5-7), пояснення ОСОБА_3 (а.с.8), пояснення ОСОБА_4 (а.с.11), пояснення ОСОБА_2 (а.с.12,17), фототаблицю (а.с.13), поясненнями ОСОБА_1 (а.с.18).
Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, суддя констатує, що зі змісту правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується в неналежному виконанні передбачених законодавством обов`язків щодо незабезпечення виховання сина, який знаходився в приміщенні будинку культури, яке було зачинено, без дозволу працівників вказаного закладу та викрав вогнегасники.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення не відображає суті правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та не містить всіх ознак об`єктивної сторони вказаного правопорушення, в ньому не зазначені конкретні відомості, які б свідчили про конкретний обов`язок законного опіку, передбачений законом, та спосіб ухилення від його виконання. В цьому випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння вказують на його ухилення від батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, яка перебуває під його опікою. Матеріали справи не містять доказів неякісного виконання обов`язку ОСОБА_1 щодо виховання його пасинка ОСОБА_2 .
Випадок, що стався, не обов`язково є наслідком неправильної поведінки піклувальника, а тому не свідчить про ухилення від їх виконання.
Поняття «дитина» розділяють на дві категорії: малолітня дитина та неповнолітня дитина. Малолітньою необхідно вважати дитину віком до 14 років. Її протиправні дії передбачають відповідальність для батьків та осіб, що їх замінюють (ч. 4 ст. 184 КУпАП).
В інших частинах цієї статті йдеться про дітей віком від 14 до 18 років, яких закон визначає неповнолітніми.
Відповідно до ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення 16-річного віку. За правопорушення неповнолітніх, які не досягли 16-річного віку, несуть відповідальність батьки або особи, які їх замінюють.
Тобто, батьки несуть відповідальність за правопорушення дітей за ч. 3 ст. 184 КУпАП лише у випадку, якщо дитині на момент вчинення було від 14 до 16 років. Оскільки дитині вже виповнилося 16 років, вона є самостійним суб`єктом правопорушення. Поліція не мала права перекладати відповідальність на піклувальника за ч. 1 ст. 184 КУпАП
Таким чином, жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків піклувальника, не встановлено, а зазначені у протоколі обставини, у розумінні вимог ч. 1 ст. 184 КУпАП, не можуть розцінюватися як ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять, а протоколу про адміністративне правопорушення недостатньо для доведення винуватості останнього.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року справі «Карелін проти Росії», коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак з точки зору достатності доказів матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного правопорушення.
Керуючись статтями 1,7, 9, 245, 247, 251, 276, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И ЛА:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя Л. М. Гончаренко