Справа № 454/342/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
за участю секретаря Кочмар Н-Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Белзької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, 
в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом та просить визнати за нею право власності на нежитлову будівлю (склад з піднавісом та техніку) що розташованас у АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Свої вимоги мотивує наступним.
Позивач з 2004 року по даний час володіє вказаною нежитловою будівлею, зробила повністю ремонт (замінено дах та відремонтовано стіни). На даний час виготовила технічний паспорт, проведено реєстрацію у Реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронно системи у сфері будівництва з присвоєнням реєстраційного номера 01.2374133.5036951.20250903.64.0000.10. На даний час позивачка змушена звернутися до суду із вказаним позовом для узаконення своїх прав.
Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить задовольнити.
Представник відповідача Белзької міської ради в судове засідання не прибув, суду надійшла заява заступника міського голови про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечує.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено із матеріалів справи ОСОБА_1 користується нежитловою будівлею (склад з піднавісом та техніку) у АДРЕСА_1 реєстраційний номер 01.2374133.5036951.20250903.64.0000.10 згідно з виписки із протоколу засідання майнової комісії ЦМК ПАФ «Прикордонник», що встановлено із відповіді на адвокатський запит Белзької міської ради Львівської області.
Згідно паспорту прив`язки у АДРЕСА_1 виготовленого ТОВ «Землебудпроект» розробленого з чинними нормами та держстандартами тимчасова споруда призначена для провадження підприємницької діяльності.
Ідентифікатор об`єкта будівництва 01.2374133.5036951.20250903.64.0000.10.
КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» виготовлено технічний паспорт на нерухоме майно – нежитлова будівля (склад з піднавісом на техніку) на ім`я ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.
Як роз`яснено в п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Разом з цим в п.п.9, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
В судовому засіданні встановлено, що позивач є володільцем майна з 2004 року, безперешкодно володіла вказаним майном, і володіє ним по даний час, однак не може зареєструвати своє речове право на нього.
З врахуванням зазначеного, суд визнає позов підставним.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:

Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю (склад з піднавісом на техніку), що розташована у АДРЕСА_1 загальною площею приміщень 549,2кв.м., висотою 4,80м., площею основи (забудови) 581,3кв.м., та об`ємом 2798куб. метрів, 01.2374133.5036951.20250903.64.0000.10.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Белзька міська рада, адреса: м.Белз, вул. Домініканська 1, Львівської області, ЄДРПОУ 36739391. 

Головуючий: Л. Ю. Фарина