УХВАЛА

11 травня 2026 року
м. Київ

справа № 725/3381/14
провадження № 61-2257 ск 26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 10 липня 2014 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 05 лютого 2026 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно,

ВСТАНОВИВ:

1. У 2014 році Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») в особі Чернівецької обласної дирекції звернулося до суду із вищевказаним позовом, у якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0001/74/36066 від 04 серпня 2006 року та кредитним договором № 011/0001/36056 від 04 серпня 2006 року у сумі 16 170 453,22 грн, звернути стягнення на нерухоме майно: нежитлові приміщення - салон краси з перукарнею та солярієм, загальною площею 223,00 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить іпотекодавцю ОСОБА_1 - на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на ці види майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути понесенні судові витрати.

2. Першотравневий районного суду міста Чернівців заочним рішенням від 10 липня 2014 року позов задовольнив. Звернув стягнення, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0001/74/36066 від 04 серпня 2006 року та кредитним договором № 011/0001/36056 від 04 серпня 2006 року у сумі 16 170 453,22 грн, на нерухоме майно: нежитлові приміщення - салон краси з перукарнею та солярієм, загальною площею 223,00 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить іпотекодавцю ОСОБА_1 - на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на ці види майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішив питання компенсації судових витрат.

3. Ухвалою від 16 жовтня 2020 року Першотравневий районний суд міста Чернівців відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії «Гефест» (далі - ТОВ ФК «Гефест») про заміну стягувача у виконавчому листі.

4. Постановою від 14 січня 2021 року Чернівецький апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ТОВ ФК «Гефест». Ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівців від 16 жовтня 2020 року скасував. Заяву ТОВ ФК «Гефест» про заміну стягувача у виконавчому листі задовольнив. Замінив стягувача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому листі № 725/3381/14, виданому Першотравневим районним судом міста Чернівці щодо  ОСОБА_1 . Вирішив питання компенсації судових витрат.

5. Ухвалою від 18 грудня 2024 року Першотравневий районний суд міста Чернівців задовольнив заяву ОСОБА_3 про заміну сторони стягувача. Замінив стягувача ТОВ «Гефест» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 725/3381/14-ц, що виданий Першотравневим районним судом міста Чернівці 04 вересня 2014 року на правонаступника ОСОБА_3 .

6. 25 квітня 2025 року набув чинності Закон України №?4273-IX «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменування місцевих загальних судів». У межах реалізації цього закону Першотравневий районний суд міста Чернівців перейменовано на Чернівецький районний суд міста Чернівців.

7. Чернівецький районний суд міста Чернівців ухвалою від 11 листопада 2025 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду 05 лютого 2026 року, залишив без задоволення заяву  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

8. У лютому 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 10 липня 2014 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 05 лютого 2026 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

9. Оскільки касаційна скарга    ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду без копій матеріалів справи № 725/3381/14, за відсутності яких Верховний Суд позбавлений можливості однозначно перевірити доводи касаційної скарги і вирішити питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 . В підсистемі ЄСІКС «Електронний суд» також відсутні відповідні матеріали справи № 725/3381/14.

10. Верховний Суд ухвалою від 09 березня 2026 року витребував з Чернівецького районного суду міста Чернівців матеріали справи № 725/3381/14 та відклав вирішення питання про залишення без руху, повернення, відкриття або відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 10 липня 2014 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 05 лютого 2026 року до надходження матеріалів справи до Верховного Суду.

11. У квітні 2026 року матеріали справи № 725/3381/14 надійшли до Верховного Суду.

12. Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги з огляду на таке.

13. Законом України № 460-IX від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» за поданням Президента України Зеленського В. О. були суттєво обмежені повноваження Верховного Суду щодо відкриття касаційного провадження. Закон набрав чинності 08 лютого 2020 року.

14. Так, якщо до зазначених змін частина друга статті 389 ЦПК України передбачала, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, то зазначеним законом частина друга статті 389 ЦПК України викладена в новій редакції.

15. Починаючи з 08 лютого 2020 року учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, які не підлягають касаційному оскарженню, з підстави неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

15.1. якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

15.2. якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

15.3. якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

15.4. якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

16. Пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України вимагає, що у касаційній скарзі повинно, зокрема, бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

17. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

18. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

19. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

20. Тобто у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).

21. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України судоустрій та судочинство визначаються виключно законами України.

22. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України визначає, що основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

23. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово підкреслював, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - ЄКПЛ) суд має бути «встановлений законом», що відбиває принцип верховенства права, який є невід`ємною складовою системи захисту, встановленої ЄКПЛ та Протоколами до неї.

24. Передусім зазначена вимога має тлумачитися буквально з точки зору наявності правової основи існування суду, адже метою її закріплення у пункті 1 статті 6 ЄКПЛ є необхідність забезпечення того, щоб організація судової системи у демократичному суспільстві регулювалася саме законом, ухваленим парламентом, особливо в державах, де право є кодифікованим. «Закон» у розумінні пункту 1 статті ЄКПЛ включає передусім законодавство, прийняте для встановлення та визначення компетенції судових органів.

25. Фраза «встановлений законом» охоплює не лише правову основу існування «суду», однак і дотримання судом правил, якими він має керуватися. Компетенційна складова «суду, встановленого законом» відбиває, зокрема використання судом при розгляді та вирішенні справ виключно повноважень, передбачених процесуальним законодавством.

26. Тож відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вихід суду за межі повноважень, встановлених законом, порушує компетенційну складову поняття «суд, встановлений законом», гарантованого у пункті 1 статті 6 ЄКПЛ.

27. Отже виключно законом України, ухваленим Верховною Радою України, можуть визначатися випадки та підстави касаційного провадження; у Верховного Суду відсутні підстави відступати від приписів закону, крім окремих виключних випадків, коли пряме виконання приписів закону в обставинах конкретної справи не поставить під загрозу порушення саму суть права заявника на доступ до суду, яке гарантується пунктом 1 статті 6 ЄКПЛ.

28. Крім цього, частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими з чого вбачається, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має суттєве значення.

29. В обґрунтування підстав касаційного оскарження заявник зазначає що рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалені з порушенням процесуального права - справу було розглянуто судом першої інстанції без участі сторони, житлові та майнові права якої порушено, судом апеляційної інстанції ці порушення були визнанні законними, внаслідок чого в задоволенні апеляційної скарги було безпідставно відмовлено, тобто за змістом касаційної скарги заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України). Інші підстави касаційного оскарження в касаційній скарзі не обґрунтовані.

30. Перевіривши зазначені заявником доводи та матеріали справи, Верховний Суд відхиляє посилання заявника на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки як убачається із протоколу судового засідання від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 була присутня, брала участь у судовому засіданні поданої нею апеляційної скарги та надавала пояснення.

31. У касаційній скарзі заявник виражає незгоду з оскаржуваними судовими рішеннями та фактичними обставинами справи, встановленими судом при розгляді справи, однак не наводить належного обґрунтування підстав касаційного оскарження відповідно до вимог ЦПК України.

32. Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що належним зазначенням підстави касаційного оскарження судових рішень є посилання в касаційній скарзі на відповідний пункт (1-4) частини другої статті 389 ЦПК України, з наведенням його змісту та з викладенням належного обґрунтування відповідної підстави касаційного оскарження.

33. Пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

34. Таким чином, оскільки в касаційній скарзі не викладені, передбачені чинним ЦПК України, підстави касаційного оскарження, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

35. Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

1. Повернути касаційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 10 липня 2014 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 05 лютого 2026 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Матеріали цивільної справи № 725/3381/14 повернути до Чернівецького районного суду міста Чернівців

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк