Справа № 510/1846/23
Провадження № 2/510/390/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року Ренійський районний суд Одеської області 
у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - 
в с т а н о в и в:
Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємицею за законом спадкового майна, яке відкрилось після смерті ОСОБА_3 . При зверненні позивачки до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. З наведених обставин позивачка звернулась з позовом до суду.
Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. 
Відповідач, у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу за її відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про народження ОСОБА_1 , батько – ОСОБА_4 , мати – ОСОБА_2 ; витяг з погосподарської книги від 13.07.2023 р. № 337, згідно якого ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_2 ; копія технічного паспорту житлового будинку АДРЕСА_1 ; довідка виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 339 від 13.07.2023 р., згідно якої ОСОБА_3 по день своєї смерті прожив та був зареєстрований по АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку АДРЕСА_1 ; паспорт громадянки України ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 від 13.06.1997 р. з ідентифікаційним номером; паспорт громадянки України ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 від 17.05.2007 р. з ідентифікаційним номером; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 02.10.2023р.
Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер – ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . 
Під час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивачка є спадкоємцем за законом відповідно до положень ст. 531 ЦК Української РСР, оскільки на момент відкриття спадщини вона була непрацездатною за віком. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 за законом відсутні. 
У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивачка успадкувала спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, на момент смерті спадкодавця мешкала разом із ним, допомагала в утриманні будинку. Таким чином позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак з підстав незалежних від неї не може оформити її належним чином.
При зверненні позивачки до нотаріуса за оформленням спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. 
Таким чином, позивачка вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлого не визнана. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує проти її прийняття позивачкою, про що свідчить надана нею заява, яка знаходиться в матеріалах справи. 
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачки знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. 
Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. 
Суд керується вимогами ЦК Української РСР, чинними на час виникнення правовідносин із спадкування. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 531 ЦК Української РСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.
Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 
Статтею 549 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, після смерті ОСОБА_3 , постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 що підтверджується довідкою виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 339 від 13.07.2023 р., на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї. 
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 531 ЦК Української РСР.
З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.
Керуючись ст. ст. 524, 527, 548, 549 ЦК Української РСР, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 . 

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя К.В. Сорокін