ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

28 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/1051/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т. В., розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 9, м. Сіверськодонецьк, Луганської області, 93404, ЄДРПОУ 21782461) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, будинок 26, місто Харків, Харківська область, 61024, ЄДРПОУ 45752470) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 80329501, 
ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 13.05.2026 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач), в якій з урахуванням уточненої позовної заяви просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 12.05.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 80329501 за виконавчим листом № 360/1465/25, виданим 23.01.2026 Луганським окружним адміністративним судом;
- стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 61024, Харківська область, місто Харків, вул. Ярослава Мудрого, будинок 26, код за ЄДРПОУ 45752470) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.), структурним підрозділом якого є відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
В обґрунтування позову зазначено, що 12.05.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області отримано постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 12.05.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 80329501, якою на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – позивач, Головне управління) вважає неправомірними дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач) щодо винесення Постанови про накладення штрафу. Головне управління не погоджується з зазначеною Постановою про накладення штрафу, вважає її безпідставною, незаконною та такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню за таких підстав.
Відповідачем не перевірено виконання позивачем рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі № 360/1465/25 (далі – Рішення від 15.09.2025), що підтверджується таким.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі № 360/1465/25 Головним управлінням у лютому 2026 року поновлено нарахування ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 січня 2025 року.
Внаслідок перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 склав 25999,63 грн (до перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав з 01.01.2025 склав 23999,63 грн). Проте оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 визначено у максимальному розмірі відповідно до норм статті 2 Закону “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) та складає 23610,00 грн, доплата по проведеному перерахунку пенсії на виконання Рішення від 15.09.2025 відсутня.
З 01.03.2025 розмір пенсії ОСОБА_1 склав 27499,63 грн. Проте оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 визначено у максимальному розмірі відповідно до норм статті 2 Закону “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) та складав 23610,00 грн, доплата по перерахунку пенсії на виконання Рішення від 15.09.2025 відсутня.
З 01.01.2026 розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду склав 27499,63 грн, проте його розмір пенсії з 01.01.2026 обмежено максимальним розміром, відповідно до норм статті 2 Закону “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) та склав 25950,00 грн.
До перерахунку на виконання Рішення від 15.09.2025 розмір пенсії ОСОБА_1 склав з 01.01.2026 складав 25499,63 грн.
Внаслідок перерахунку на підставі Рішення від 15.09.2025 ОСОБА_1 нараховано доплату на підставі рішення суду за період з 01.01.2026 по 28.02.2026 у сумі 900,74 гривень, з яких доплата за період з 01.01.2026 по 14.01.2026 у розмірі 203,39 грн обліковується як відкладена доплата (яка буде виплачуватися після виплати заборгованості на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 360/6644/21 в порядку черговості);
доплата за період з 15.01.2026 по 28.02.2026 у розмірі 697,35 грн обліковується як поточна доплата, та була виплачена протягом березня - квітня 2026 року.
З 01.03.2026 розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду склав 30094,63 грн, проте його розмір з 01.03.2026 обмежено максимальним розміром, відповідно до норм статті 2 Закону “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) та складає 25950,00 грн.
Стосовно виплати заборгованості на виконання Рішення від 15.09.2025 у розмірі 203,39 грн.
Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку № 21-2 видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм.
Заборгованість, визначена на виконання рішень судів, обліковується в електронних пенсійних справах з датою набрання ними законної сили, на підставі цих відомостей – у підсистемі «Реєстр судових рішень» інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ РСР).
Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили (пункт 7 розділу ІІ Порядку № 21-2).
Заборгованість по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2026 по 28.02.2026 у розмірі 900,74 грн облікована в Головному управлінні та включена до Переліку боргів відповідно до Постанови № 821.
доплата за період з 01.01.2026 по 14.01.2026 у розмірі 203,39 грн обліковується як відкладена доплата (яка буде виплачуватися після виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 360/6644/21 в порядку черговості)
доплата за період з 15.01.2026 по 28.02.2026 у розмірі 697,35 грн обліковується як поточна доплата, та була виплачена протягом березня - квітня 2026 року.
Відтак позивач переконаний, що невиконання судового рішення в частини повної виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).
Верховний Суд неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Вважає, що Головним управлінням вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду яке залишається невиконаним з незалежних від позивача обставин (відсутністю належного асигнування, що не належить до компетенції Головного управління).
Невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Згідно з пунктами 1 та 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Головне управління вважає, що постанова відповідача про накладення штрафу від 12.05.2026 у ВП № 80329501 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправною та просить задовольнити позов.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 позовну заяву залишено без руху, визначено її недоліки, шляхи їх усунення та встановлено відповідний строк. 
Представником позивача 19.05.2026 через систему «Електронний суд» подано уточнену позовну заяву.
Ухвалою від 20.05.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні із зазначенням, що справа розглядатиметься з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтями 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Про судовий розгляд справи учасників повідомлено належним чином в порядку, визначеному статтею 268 КАС України.
Абзацом першим частини четвертої статті 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (частина третя статті 287 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).
Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Представник відповідача про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2026 у справі № 360/1465/25 позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сіверськодонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ЄДРПОУ 21782461) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 січня 2025 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Зазначене рішення набрало законної сили 15.01.2026.
23.02.2026 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 80329501 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 360/1465/25 виданого 23.01.2026 Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 січня 2025 року.
Листом від 02.03.2026 № 1200-0306-8/5184 Головне управління ПФУ в Луганській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі № 360/1465/25 Головним управлінням у лютому 2025 року поновлено нарахування ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 січня 2025 року. 
Заборгованість з перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2026 по 28.02.2026 у сумі 900,74 гривень, облікована в Головному управлінні та включена до Переліку боргів відповідно до Постанови № 821.
За період з 01.01.2025 по 31.12.2025 доплата пенсії відсутня, оскільки розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 визначено в максимальному розмірі відповідно до норм ст. 43 Закону № 2262.
Бюджет Пенсійного фонду України на 2026 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2026 № 127 “Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2026 рік”. Виплата заборгованості, що нарахована на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 по справі № 360/1465/25, буде здійснюватись в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Відповідно до акту перевірки виконання рішення суду в порядку виконання ст.ст.13, 63 ЗУ «Про виконавче провадження» від 12.05.2026 у виконавчому провадженні № 80329501 надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області повторний 10-денний строк з метою надання доказів повного, фактичного та належного виконання рішення суду у відповідності до рішення суду щодо поновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 гри відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 січня 2025 року.
Відповідачем складено вимогу виконавця від 12.05.2026 № б/н в якій вимагає від позивача надати державному виконавцю інформацію щодо повного виконання зазначеного рішення суду, а саме копію перерахунку пенсії, в якому наявні докази поновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 січня 2025 року.
Постановою від 12.05.2026 у виконавчому провадженні № 80329501 за невиконання рішення суду на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.
Судом встановлено, що позивачем у цій справі на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , внаслідок чого розмір його пенсії з 01.01.2025 склав 25999,63 грн (до перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 складав 23999,63 грн). Проте оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 визначено у максимальному розмірі відповідно до норм статті 2 Закону “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) та складає 23610,00 грн, доплата по проведеному перерахунку пенсії на виконання рішення від 15.09.2025 відсутня.
З 01.03.2025 розмір пенсії ОСОБА_1 склав 27499,63 грн. Проте оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 визначено у максимальному розмірі відповідно до норм статті 2 Закону “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) та складав 23610,00 грн, доплата по перерахунку пенсії на виконання Рішення від 15.09.2025 відсутня.
З 01.01.2026 розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду склав 27499,63 грн, проте його розмір пенсії з 01.01.2026 обмежено максимальним розміром, відповідно до норм статті 2 Закону “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) та склав 25950,00 грн.
До перерахунку на виконання рішення від 15.09.2025 розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2026 складав 25499,63 грн.
Внаслідок перерахунку на підставі Рішення від 15.09.2025 ОСОБА_1 нараховано доплату на підставі рішення суду за період з 01.01.2026 по 28.02.2026 у сумі 900,74 гривень, з яких доплата за період з 01.01.2026 по 14.01.2026 у розмірі 203,39 грн обліковується як відкладена доплата (яка буде виплачуватися після виплати заборгованості на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 360/6644/21 в порядку черговості);
доплата за період з 15.01.2026 по 28.02.2026 у розмірі 697,35 грн обліковується як поточна доплата, та була виплачена протягом березня - квітня 2026 року.
З 01.03.2026 розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду склав 30094,63 грн, проте його розмір з 01.03.2026 обмежено максимальним розміром, відповідно до норм статті 2 Закону “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) та складає 25950,00 грн.
Відповідно до скріншоту з програми ІКІС ПФУ відповідачем 20.01.2026 було внесено дані щодо виконання рішення суду 360/1465/25, вказане рішення суду на стадії відпрацьоване. Залишок у розмірі 203,39 грн обліковується як відкладена доплата. 
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.02.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII, у відповідній редакції).
За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:
- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);
- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);
- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII.
Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.
Статтею 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду по справі № 360/1465/25 здійснено перерахунок недоотриманої пенсії.
Залишок невиплачених коштів у розмірі 203,39 грн обліковано в Головному управлінні та буде виплачено з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.
На час винесення постанови від 12.05.2026 у виконавчому провадженні № 80329501 про накладення штрафу боржником рішення суду фактично не виконано, оскільки відсутня виплата нарахованої на виконання рішення суду у справі № 360/1465/25 суми заборгованості, що не заперечується позивачем.
Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.
З огляду на викладене, судом враховується, що, як зазначено вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а та від 21.08.2019 у справі № 754/3105/19.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд сформував правовий висновок у постановах від 28.02.2019 у справі № 822/1080/17 та від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, згідно з яким невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Судом встановлено, що листом від 02.03.2026 № 1200-0306-8/5184 позивач повідомив відповідача про часткове виконання рішення суду у добровільному порядку, надавши розрахунок суми компенсації та протоколи перерахунку пенсії.
Державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано мотивованого обґрунтування про визнання або не визнання причин не виконання рішення суду неповажними.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Отже, суд уважає, що оскаржувана у цій справі постанова державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн підлягає скасуванню.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.94, серія A, N 303-A, п. 29).
За вказаних обставинах відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 12.05.2026 № 813.
З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2662,40 грн.
Враховуючи те, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України є структурним підрозділом Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2662,40 грн необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205,241-246,250,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 9, м. Сіверськодонецьк, Луганської області, 93404, ЄДРПОУ 21782461) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, будинок 26, місто Харків, Харківська область, 61024, ЄДРПОУ 45752470) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 80329501.
Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 12.05.2026 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 80329501 за виконавчим листом № 360/1465/25, виданим 23.01.2026 Луганським окружним адміністративним судом.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 коп.) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя 	Т.В. Смішлива