МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 р.  	№ 400/8836/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 

за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Приватавтолюкс", вул. Електронна, 19А,м. Миколаїв,54031, 	

до відповідача	Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Антоновича, 51,м. Київ,03150, 	

треті особи	Відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056, 	

про	визнання протиправною та скасування постанови від 05.08.2025 року № ОПШ 051391,	

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Приватавтолюкс» (далі – позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач) з вимогами:
визнати протиправною та скасувати постанову , винесену Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ОПШ051391 від 05.08.2025 грн.
ІІ. Виклад позицій учасників справи. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт у водія позивача, який здійснював перевезення пасажирів за автобусним маршрутом міських перевезень, були наявні всі необхідні документи. Що стосується схеми маршруту та розклад руху транспортного засобу, то водій повідомив осіб, які проводили перевірку, про можливість ознайомитись з цими документами, розміщеними в автобусі. Але перевіряючи особи в автобус не зайшли, наявність схеми маршруту не перевірили. Також, позивач наголошує, що розгляд справи було протиправно проведено за відсутності позивача, представники якого з`явились до Відділу державного нагляду, проте до кабінету їх так і не запросили. Таким чином, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.
Відповідач проти позову заперечив, у відзиві зазначив, що під час проведення перевірки зафіксовано відсутність схеми маршруту та копії затвердженого організатором перевезень розкладу руху, наявність яких передбачена п. 1.3 Порядку № 278. Відповідач пояснює, що схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України. Відповідно до п. 2.1. Порядку №278 паспорт маршруту включає: схему маршруту; характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності); копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів. Відповідач вважає, що оскільки на момент проведення перевірки схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень були відсутні, оскаржувана постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства. Таким чином, відповідач зазначає, що позов є безпідставний, у зв`язку із чим просить суд відмовити у його задоволенні.
ІІІ. Рух справи 
Ухвалою від 22.08.2025 суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив строки для подання сторонами заяв по суті. 
Ухвалою від 09.04.2026 суд витребував у відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті відеозапис з нагрудного відеорегістратора при проведенні перевірки 04.07.2025, за результатами якої складено акт № ОАР038633.
Вимоги ухвали третьою особою виконано. 
IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом
На підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №001608 від 30.06.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку транспортного засобу позивача марки Mersedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював перевезення пасажирів у місті Миколаєві за маршрутом № 89.
За результатами перевірки 04.07.2025 складено акт № ОАР 038633, в якому зафіксовано порушення ст. 39 Закону №2344-III, а саме відсутність схеми маршруту, розкладу руху. 
Відповідач стверджує, що позивач був належним чином повідомлений про час і дату розгляду справи. Позивач це твердження не спростував. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України ці обставини не підлягають доказуванню. 
05.08.2025 В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову №ОПШ051391 про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю фірма «Приватлюкс» адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн за порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»
Матеріли справи містять: посвідчення водія ОСОБА_1 та свідоцтво НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу – автобус Mersedes-Benz, яким позивач користується відповідно до тимчасового реєстраційного талона НОМЕР_3 .
V. Джерела права
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567).
Згідно з п.14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
- оснащення таксі справним таксометром;
- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п.20 Порядку №1567).
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.
Згідно з пунктом 22 Порядку №1567, у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
В силу вимог статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до ст.39 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 40 Закону №2344-III, водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.
Відсутність у перевізника або незабезпечення водія автобуса переліченими документами є підставою для застосування до перевізника штрафних санкцій відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.
Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 №278 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 за № 408/17703 (далі - Порядок №278) встановлює вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів.
Згідно з п. 1.3 Порядку №278 якого автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.
Схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та працівникам уповноважених підрозділів Національної поліції України (п. 1.4 Порядку №278).
Відповідно до п. 2.1 Порядку №278, паспорт маршруту, окрім іншого, включає:
- схему маршруту;
- копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів;
- таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень).
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.
Так, згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 26, 27 Порядку № 1567 (у редакції, яка діяла на час розгляду справи про порушення) справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням про вручення або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
VІ. Оцінка суду
Підставою для прийняття спірної постанови №ОПШ 051391 від 05.08.2025 слугували висновки відповідача про відсутність у водія під час здійснення пасажирських перевезень схеми маршруту та розкладу руху.
Натомість, позивач наполягає, що такі документи були наявні в салоні автобуса, але інспектор, який проводив перевірку, відмовився від ознайомлення з ними. 
Для оцінки доводів сторін в цій частині судом витребувано у третьої особи відеозапис перевірки від 04.07.2025 року.
Дослідивши цей відеозапис, суд встановив, що водій повідомив інспектора, що схема маршруту знаходиться в салоні автобуса, на що інспектор відповів, що в салоні автобуса розміщується схема маршруту для інформування пасажирів. Водночас, інспектор наполягав, що саме у водія має бути затверджена перевізником схема і розклад руху. Інспектор звернув увагу, що у водія є паспорт за маршрутом № 82, а не № 89, в якому містяться такі документи. Водій пояснив, що він тільки перейшов на маршрут, тому таких документів немає. 
Отже, з відеозапису вбачається, що на момент проведення перевірки водієм не було надано інспектору, який проводив перевірку, копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів, схему маршруту.
Додані позивачем до матеріалів справи в якості доказів фото салону автобусу, не спростовують того факту, що у водія на час перевірки не було саме відповідним чином затверджених організатором документів.
При цьому, схема маршруту, копія затвердженого організатором розкладу руху автобусів є складовими паспорту маршруту. 
Так, вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів, встановлює Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 року № 278 (далі - Порядок № 278).
Відповідно до п.1.3 вказаного Порядку автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.
Згідно з п.2.1 зазначеного Порядку паспорт маршруту включає: схему маршруту; характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності); копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів; графік режиму праці та відпочинку водіїв; таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень); список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, туристично-екскурсійних перевезень, а також перевезення осіб, що перетинають лінію розмежування в Донецькій і Луганській областях та адміністративний кордон між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю); відомості про зміни на маршруті; умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень); відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).
Як вже зазначалась вище, паспорт на маршрут № 89, в якому могли б бути схема маршруту і розклад руху, на момент перевірки у водія були відсутні. 
Отже, встановлені під час судового розгляду обставини дають підстави для висновку про те, що складання щодо позивача акта № ОАР038633 від 04.07.2025 як перевізника, який здійснює регулярні пасажирські перевезення, з посиланням на ненадання ним усіх необхідних документів для таких перевезень (схеми маршруту та розклад руху), є правомірним. 
Що стосується посилання позивача на те, що розгляд справи було проведено 05.08.2025 за відсутності його представників, які з`явились до відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області, проте до кабінету їх так і не запросили, суд звертає увагу, що Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 зроблено висновок, що визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Суд зазначає, що основоположним принципом адміністративного судочинства є принцип диспозитивності, який полягає в тому, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.
Водночас, жодного доказу на підтвердження обставин прибуття представників позивача 05.08.2025 до відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області для участі у розгляді справи позивач не надав.
З врахуванням встановлених обставин справи суд зазначає, що позивач належними та допустимими доказами не спростував встановленого в ході перевірки порушення, а тому відповідачем до позивача правомірно на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ застосовано адміністративно-господарський штраф відповідною постановою.
VII. Висновки за результатами розгляду справи
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення і докази, надані стороною позивача, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
VIII. Судові витрати
З огляду на відмову у позові, розподіл судового збору не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Приватавтолюкс" (вул. Електронна, 19А,м. Миколаїв,54031 ЄДРПОУ 23081917) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51,м. Київ,03150 ЄДРПОУ 39816845) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко