ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/128/26 Справа № 175/3974/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Войтух О. М. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Федака М.Л., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року встановлено, що 12 січня 2025 року о 11 год.33 хв. у м. Краматорськ по вул. Я. Мудрого біля будинку 40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 530 номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився працівниками поліції у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, ARНJ 0264, тест № 729, результат – 1,58 проміле. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат Федак М.Л. просить постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.05.2025 року по справі № 175/3974/25, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що обставини викладені в протоколі складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають дійсності оскільки по справі № 175/2449/25 судом як першої так і апеляційної інстанції були встановлені обставини того, що ОСОБА_1 12.01.2025 р. о 12:00 год., будучи військовослужбовцем та перебуваючи під час несення військової служби у розташуванні військової частини був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння.
Окремо звертає увагу, що працівники поліції з`ясувавши, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не мали повноважень складати відносно нього протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП оскільки такими повноваженнями згідно ст. 266-1 КУпАП наділені саме уповноважені особи військової служби правопорядку.
Звертає увагу, що різниця у проходженні ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції та на вимогу ВСП склала всього одну годину, а показники приладів за результатом огляду відрізнялися кардинально, оскільки всього за годину з 1,58 % проміле показники сп`яніння впали більш як у два рази і складали 0,77 % проміле, що неможливо при реальному перебуванні особи в стані сп`яніння.
Вважає, що суддя не врахував, що із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що 13.01.2025 р. ОСОБА_1 поступив з діагнозом харчове отруєння, із виписки із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що з 13.01.2025 р. по 20.01.2025 р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні і поступив у стаціонар із скаргами на діарея 5-7 разів на день, блювота 2-3 рази, підвищення температури тіла, біль у животі. Анамнез захворювання: хворіє 2 доби, з`явилися біль у животі, блювота, діарея. Звернувся до лікаря мед. роти направлений до ІВМЛ № 2 м. Краматорськ, госпіталізований. 
Зазначає, що за викладених обставин незрозумілим є те, де ж все таки перебував правопорушник на території військової частини, або був учасником дорожнього руху і за порушення ним ПДР відносно нього працівниками поліції були вжиті відповідні заходи, оскільки час вказаний в протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП та час вказаний в протоколі ВСП за ч. 3 ст. 172-20 однаковий.
Окремо зазначає, що вданому випадку уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст. 266-1 КУпАП, тому всі вимоги поліцейських ОСОБА_1 не зобов`язаний був виконувати а всі складені відносно нього документи не можуть вважатися належними доказами вчинення ним адміністративного правопорушення. Такі висновки, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.
Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .
Вважає абсурдом, що відносно ОСОБА_1 були складені одразу протоколи за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що суперечить вимогам Конституції України, оскільки ОСОБА_1 фактично двічі був притягнутий до відповідальності, спочатку поліцією а потім військовою службою правопорядку.
Зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи відеозапису на ньому не відображено події, які стали підставою для так званої на думку поліції зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у стані сп`яніння.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Федак М.Л., повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника адвоката Федака М.Л.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку:
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що 12 січня 2025 року о 11 год.33 хв. у м. Краматорськ по вул. Я. Мудрого біля будинку 40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 530 номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився працівниками поліції у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, ARНJ 0264, тест № 729, результат – 1,58 проміле. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР.
Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Хоча в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 984374 від 12 січня 2025 року, результатом тестування на вміст алкоголю в організмі № 729 від 12 січня 2025 року о 12-01 год. (результат – 1,58 проміле), диском з відеозаписами подій 12 січня 2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_3 , свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки, рапортом інспектора Бардаха С.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 12.01.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Обґрунтовуючи оскаржену постанову, суддя 1-ї інстанції надав належну та повну оцінку сукупності досліджених доказів, наданих у справі.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, ні є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що проведення його огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо знаходження в стані сп`яніння віднесено до повноважень службових осіб Військової служби правопорядку, та про те, що за одне і те саме діяння його двічі притягли до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та за ст. 172-20 КУпАП, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:
Відповідно до ст.15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за подіями від 12 січня 2025 року і за ч. 1 ст. 130 і за ст. 172-20 КУпАП, то вважаю, що в даному випадку має місце ідеальна сукупність правопорушень.
Ідеальна сукупність має місце там, де особа одним діянням вчиняє два або більше правопорушень.
ОСОБА_1 під час виконання ним обов`язків військової служби знаходився в нетверезому стані, що утворює правопорушення, передбачене ст.172-20 КУпАП, під час чого керував в такому стані транспортним засобом, що утворює інше правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З огляду на що вважаю правомірним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП після притягнення до адміністративної відповідальності за ст.72-20 КУпАП, та відсутність порушення ст. 61 Конституції України.
Доводи апелянта, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , вважаю необґрунтованим. Так, з наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 факт керування ним транспортним засобом «BMW 530» номерний знак НОМЕР_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечував. На запитання працівників поліції та звернення до нього, як водія транспортного засобу, щодо надання добровільних пояснень з приводу останнього разу вживання алкоголю, не заперечував вживання ним напередодні «самогону трішки» (відеозапис, починаючи з 0:03:38).
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, як і складання адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Доводи апелянта, що ОСОБА_1 на наступний день після події, що мала місце 12.01.2025 року, тобто 13.01.2025 року, поступив до лікарні з діагнозом харчове отруєння, ніяким чином не спростовує наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виявленого 12.01.2025 року, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Різниця між показниками алкотестеров при проведенні оглядів ОСОБА_1 працівниками поліції і через годину працівниками ВСП обумовлюється природним зниженням вмісту алкоголю в організмі людини зі спливом часу. Але і результат огляду, проведеного ВСП, свідчить про находження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Тож, обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалами.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді 1-ї інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Федака М.Л., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин