?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 911/827/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської обласної прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 (колегія суддів: Тарасенко К. В., Коробенко Г. П., Сибіга О. М.) та рішення Господарського суду Київської області від 29.07.2025 (суддя Черногуз А. Ф.) у справі
за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації до Ташанської сільської ради Бориспільського району Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про визнання недійсним рішення сільської ради, скасування державної реєстрації та рішень державного реєстратора,
за участю прокурора - Пономаренко А. Є., 
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог 
1. Заступник керівника Київської обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації до Ташанської сільської ради Бориспільського району Київської області (далі - Ташанська сільська рада), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - ДП "Ліси України") з позовною заявою, в якій просив суд усунути перешкоди власнику - державі в особі Бориспільської районної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову):
- визнання недійсним рішення Ташанської сільської ради від 22.03.2023 № 1406;
- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами: 3223386001:01:057:0054, 3223386001:01:002:0013, 3223386001:01:052:0029;
- скасування рішень державного реєстратора від 31.03.2023 про державну реєстрацію права комунальної власності за Ташанською сільською радою на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3223386001:01:057:0054 (індексний номер рішення 67089720), 3223386001:01:002:0013 (індексний номер рішення 670897484), 3223386001:01:052:0029 (індексний номер рішення 670897294).
2. Позов обґрунтований тим, що Ташанською сільською радою було незаконно зареєстровано право комунальної власності на спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні філії "Бориспільське лісове господарство" ДП "Ліси України".
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. Рішенням Ташанської сільської ради від 22.03.2023 № 1406 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення комунальної власності Ташанської сільської ради на земельні ділянки для іншого лісогосподарського призначення на території Ташанської сільської ради, Помоклівського старостинського округу, за межами населеного пункту та в селі Помоклі, Бориспільського району, Київської області" вирішено:
- затвердити технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення комунальної власності Ташанської сільської ради на земельні ділянки для іншого лісогосподарського призначення (код згідно КВЦПЗ-09.02), зокрема щодо спірних ділянок: 3223386001:01:057:0054 (7,0159 га); 3223386001:01:002:0013 (2,4882 га); 3223386001:01:052:0029 (19,1569 га), на території Ташанської сільської ради, Помоклівського старостинського округу, за межами населеного пункту та в селі Помоклі, Бориспільського району, Київської області.
- зареєструвати право комунальної власності Ташанської сільської на земельні ділянки, зокрема: 3223386001:01:057:0054 (7,0159 га); 3223386001:01:002:0013 (2,4882 га); 3223386001:01:052:0029 (19,1569 га), (код згідно КВЦПЗ-09.02), на території Ташанської сільської ради, Помоклівського страростинського округу, за межами населеного пункту та в селі Помоклі, Бориспільського району, Київської області.
4. Матеріали справи не містять технічної документації, оскільки відповідно до пояснень відповідача, відповідна технічна документація була вилучена слідчим СВ Бориспільського РУП ГУ Національної поліції в Київській області в рамках кримінального провадження.
5. 31.03.2023 на підставі рішення Ташанської сільської ради від 22.03.2023 № 1406 та відомостей з Державного земельного кадастру державним реєстратором Тірбахом С. В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено:
- запис 414316394 про право власності Ташанської сільської ради на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 2716457832233 земельну ділянку кадастровий номер 3223386001:01:052:0029 ( площею 19,1569 га);
- запис 414316031 про право власності Ташанської сільської ради на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 2716474032233 земельну ділянку кадастровий номер 3223386001:01:057:0054 (площею 7,0159 га);
- запис 414316265 про право власності Ташанської сільської ради на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 2716465132233 земельну ділянку кадастровий номер 3223386001:01:002:0013 (площею 2,4882 га).
6. Судами на підставі наданих прокуратурою до суду доказів встановлено, що рішенням Помоклівської сільської ради від 30.04.2003 № 57 "Про передачу лісового фонду в Державну установу" передано Переяслав-Хмельницькому держлісгоспу лісовий фонд сільської ради площею 506,8 га.
7. Відповідно до розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 15.07.2003 № 443 "Про передачу земель лісового фонду у постійне користування Переяслав-Хмельницькому держлісгоспу для ведення лісового господарства" у зв`язку з припинення діяльності колишніх колективних сільськогосподарських підприємств лісокористувачів було вирішено передати у постійне користування землі лісового фонду для ведення лісового господарства: Студениківському лісництву, Стовп`язькому лісництву та Переяславському лісництву. 
8. Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 22.06.2012 № 289 викладено в новій редакції її попереднє розпорядження від 15.07.2003 № 443. Згідно зі змінами, Переяслав-Хмельницькому держлісгоспу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земель лісогосподарського призначення орієнтованою площею 3360,1 га за межами населених пунктів на території Помоклівської, Козлівської, Жовтневої, Великокаратульської, Сомководолинської, Строківської, Вовчківської, Пристрімської, Гайшинської, Гланишівської, Денисівської, Стовп`язької, Дівичківської, Ковалинської, Дем`янецької сільських рад Переяслав-Хмельницького району. 
9. Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14.08.2014 № 323 змінено пункт 1 попереднього розпорядження від 15.07.2003 № 443 щодо передачі земель лісового фонду, шляхом виключення з нього Строківської сільської ради та заміни цифр "360,1" на "2800,9".
10. Відповідно до наказів Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 21.10.2021 № 679 та від 28.10.2022 № 942 відбулася поетапна реорганізація шляхом приєднання, внаслідок якої ДП "Переяслав-Хмельницьке лісове господарство" було приєднано до ДП "Бориспільське лісове господарство" (код ЄДРПОУ 00992102), яке, у свою чергу, приєднано до ДСГП "Ліси України" (код ЄДРПОУ 44768034), що є кінцевим правонаступником їхніх прав та обов`язків
11. З листа філії "Столичний лісовий офіс" ДП "Ліси України" від 10.02.2025 № 3213/40.1.7-2025 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 3223386001:01:057:0054 накладається на землі державного лісового фонду, які перебувають в постійному користуванні ДП "Ліси України", а саме в кварталі 107 виділ 1 Студениківського (Помоклівського) лісництва Бориспільського надлісництва філії "Столичний лісовий офіс" ДП "Ліси України". Згода на вилучення земельних ділянок в кварталі 107 виділ 1 Студениківського (Помоклівського) лісництва не надавалася, відповідно до наданої інформації Бориспільським над лісництвом.
12. Крім того, з листа філії "Бориспільське лісове господарство" ДП "Ліси України" від 27.01.2025 № 1604/20.23.-2025, із доданими до листа копій планшетів, вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3223386001:01:002:0013 (виділ 13 кварталу 103), 3223386001:01:052:0029 (виділ 1-3 кварталу 107) накладаються частково на землі лісового фонду Помоклівського лісництв. Філія "Бориспільське лісове господарство" та припинене ДП "Бориспільський лісгосп" жодних погоджень на вилучення земельних ділянок для подальшої передачі її в приватну власність не надавали.
13. Відповідно до листів ВО "Укрдержліспроект" від 30.08.2024 № 03/941-24 та 05.02.2025 № 03/178-25 із доданим до них викопіюваннями із картографічної бази даних, за матеріалами лісовпорядкування 2014 року спірні земельні ділянки частково розташовані в межах земель лісогосподарського призначення.
14. За доводами прокурора, вказані земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення державної форми власності, які перебувають у постійному користуванні філії "Бориспільське лісове господарство" ДП "Ліси України", що вказує на неправомірність реєстрації Ташанською сільською радою права комунальної власності на них.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
15. 29.07.2025 Господарський суд Київської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2026, про відмову у задоволенні позову.
16. Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з обставин недоведеності прокурором факту перебування спірних земельних ділянок у постійному користуванні ДП "Ліси України".
17. Зокрема, суди вказали, що прокурором не надано державного акту чи іншого правовстановлюючого документа, що посвідчує право постійного користування державним підприємством спірними ділянками. При цьому наголосили, що уповноваженим державним органом - Київською обласною державною адміністрацією та потенційним суб`єктом речового права - ДП "Ліси України" внаслідок власної бездіяльності не завершено процедуру реєстрації права власності держави на спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення та постійного користування на них указаного державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства. 
18. Також, зі змісту рішення Помоклівської сільської ради від 30.04.2003 № 57 та розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 15.07.2003 № 443 неможливо встановити, які саме лісові землі Помоклівської сільської ради передавались у постійне користування ДП "Переяслав-Хмельницький лісгосп" (правонаступником якого є ДП "Ліси України") та чи входять до них саме спірні земельні ділянки, щодо яких видано розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 15.07.2003 № 443.
19. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що на час прийняття оскаржуваного рішення сільської ради про оформлення права комунальної власності на спірні землі та звернення прокурора з даним позовом до суду пункт 5 Прикінцевих положень ЛК України викладено у наступній редакції: до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. А тому, зважаючи, що розпорядження від 15.07.2003 № 443 видано після набрання чинності ЗК України (2002 рік), у спірних правовідносинах планово-картографічні матеріали лісовпорядкування не можуть слугувати підтвердженням наявності у спеціалізованого лісогосподарського підприємства права постійного користування спірними ділянками.
20. Крім того, суди дійшли висновку, що з огляду на твердження прокурора про часткове накладення спірних земельних ділянок на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні, сама по собі позовна вимога про скасування судом державної реєстрації права комунальної власності селищної ради на спірну земельну ділянку в цілому, до складу якої входить земельна ділянка державної власності лісогосподарського призначення, є належним та ефективним способом захисту прав держави. 
Короткий зміст касаційних скарг 
21. Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
22. Підставою касаційного оскарження прокурор визначив пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наполягаючи на тому, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених: 
- у постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі № 488/5476/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 07.10.2020 у справі № 369/16418/18, від 30.09.2020 у справі № 363/669/17 від 31.05.2023 у справі №681/804/20, від 18.01.2023 у справі№ 488/2807/17, від 20.12.2023 у справі № 619/77/15 від 24.05.2023 у справі № 367/3254/15-ц, від 16.08.2023 у справі № 676/4200/21, від 01.11.2023 у справі № 676/5079/21, від 22.11.2023 у справі № 911/2523/20 і від 30.05.2023 у справі № 488/2807/17, за якими наявність розроблених планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень ЛК України підтверджує наявність у спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства права постійного користування землями лісогосподарського призначення, тобто є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства; 
- у постанові від 13.08.2024 у справі № 910/9909/23, відповідно до якого спеціалізоване лісогосподарське підприємство є носієм права постійного користування землями лісогосподарського призначення при наявності виготовлених матеріалів лісовпорядкування та відповідного рішення органу державної чи виконавчої влади, яке хоча і не є документом, що посвідчує наявність права постійного користування, разом з тим воно є підставою для набуття такого права постійного землекористування земельними ділянками лісового фонду;
- у постановах від 01.11.2023 у справі № 676/5079/21, від 22.11.2023 у справі № 911/2523/20, від 06.07.2022 у справі № 372/1688/17, від 13.11.2019 у справі № 361/6826/16, від 14.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, згідно з якими виготовлені картографічні матеріали ВО "Укрдержліспроект" є належними доказами приналежності спірних ділянок до земель державної власності лісогосподарського призначення;
- від 12.11.2025 у справі № 175/2204/23, відповідно до яких ВО "Укрдержліспроект" володіє інформацією про лісовпорядкування, а інформація вказаного підприємства дозволяє візуально визначити розташування спірної земельної ділянки відносно земель лісогосподарського призначення;
- від 30.04.2024 у справі № 913/50/22, від 05.06.2024 у справі № 913/202/23, від 07.06.2024 у справі № 913/214/23, згідно яких умовою застосування пункта 5 Прикінцевих положень ЛК України законодавець визначив підтвердження факту надання спірної земельної ділянки в постійне користування лісогосподарському підприємству саме до 28.03.2006 включно;
- від 23.01.2026 у справі № 903/20/25, відповідно до якого земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, а їх передача до земель комунальної власності є неправомірною. Помилковим є звуження тлумачення пункта 5 Прикінцевих положень ЛК України, пов`язавши дійсність матеріалів лісовпорядкування виключно з наявністю окремого рішення про надання землі в користування, прийнятого до 29.03.2006. Верховний Суд зазначає, що зміст цієї норми спрямований на забезпечення безперервності права користування лісами державними підприємствами до моменту оформлення речових прав. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є одним із видів доказів належності ділянки до лісового фонду, які підлягають дослідженню в сукупності з іншими доказами. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування 2013 року, які були затверджені в установленому порядку і не скасовані, є належним доказом того, що держава визнавала ці землі лісовими.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
23. Відзиви від сторін на касаційну скаргу не надходили, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень. 
Позиція Верховного Суду 
24. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25. Ураховуючи викладене, касаційний господарський суд переглядає оскаржувані судові рішення в межах вимог касаційної скарги.
26. Статтею 15 ЦК України унормовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
27. Наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
28. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18). 
29. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).
30. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18). 
31. Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 зазначила, що судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. 
32. Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
33. Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц). 
34. Як зазначалося вище, предметом спору у цій справі є позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом визнання недійсним рішення від 22.03.2023 № 1406, скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок, скасування рішень державного реєстратора від 31.03.2023 про державну реєстрацію права комунальної власності за Ташанською сільською радою на земельні ділянки, обґрунтовані тим, що спірні земельні ділянки частково накладається на землі лісового фонду, які є власністю держави та перебувають у постійному користуванні філії "Бориспільське лісове господарство" ДП "Ліси України".
35. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зазначила, що суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. 
36. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
37. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).
38. При цьому, позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним. Таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19). 
39. Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.
40. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 у справі № 446/478/19, зазначила, що у разі часткового накладання спірної земельної ділянки на земельну ділянку позивача, витребування як належний спосіб захисту не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається. 
41. Для вирішення подібних спорів земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр"). Не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Таке втручання не може визнаватися законним. Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством. Отже, у такому випадку належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку позивача.
42. Ураховуючи викладене, з огляду на предмет і підстави заявленого прокурором позову, суд касаційної інстанції зауважує, що належним способом захисту порушеного права у справі, що розглядається, є віндикаційний позов, а саме, позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається.
43. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеним у постанові Верховного Суду від 17.09.2025 у справі № 911/3363/24, ухваленої у подібних правовідносинах.
44. За таких обставин, заявлені прокурором у справі, що розглядається, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні земельними ділянками шляхом визнання недійсним рішення, скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права комунальної власності не є належним способом захисту прав держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації.
45. Оскільки обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20), у задоволенні даного позову слід відмовити через обрання прокурором неналежного способу захисту прав держави. 
46. Разом з цим, відмовляючи у задоволенні позову у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій виходили з того, що прокурором не доведено приналежність спірної частини земельних ділянок до земель лісового фонду, перебування спірної частини земельних ділянок у постійному користуванні ДП "Ліси України". При цьому, суди попередніх інстанцій також дійшли висновку про обрання прокурором належного способу захисту.
47. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, але помилково виходили з належності обраного прокурором способу захисту та з інших підстав, пов`язаних з оцінкою спірних правовідносин по суті спору.
48. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, зміну рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції з викладенням їх мотивувальних частин в редакції цієї постанови, оскільки в ході касаційного провадження Верховний Суд дійшов висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту.
49. Зважаючи на те, що обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від інших установлених судом обставин, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам касаційної скарги. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
50. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд.
51. Згідно зі статтею 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Судові витрати 
52. З огляду на висновок Верховного Суду про зміну мотивувальних частин оскаржуваних постанови та рішення із залишенням без змін їх резолютивних частин, відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд - 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Київської обласної прокуратури задовольнити частково. 
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 та рішення Господарського суду Київської області від 29.07.2025 у справі № 911/827/25 змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню 

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач