Справа № 134/488/26
Провадження № 22-ц/801/1299/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року	Справа № 134/488/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Кулішко Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного підприємства «Колгоспний ринок» на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2026 року про забезпечення позову, постановлену суддею Кантонистою О.О., повний текст ухвали складено 06 квітня 2026 року, в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,
встановив:
22 березня 2026 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Спільному підприємству «Колгоспний ринок» (далі – СП «Колгоспний ринок») вчиняти дії, а саме використовувати у господарській діяльності приміщення нежитлової будівлі м`ясного павільйону та 39/50 часток будівлі молочного павільйону, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належних на праві приватної власності ОСОБА_1 , зокрема та не виключно заборонити СП «Колгоспний ринок» надавати послуги м`ясного та молочного павільйонів (корпусів) у вказаних приміщеннях, до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду цієї справи.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що у провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебувала справа №134/634/20 за позовною заявою СП «Колгоспний ринок» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі продажу від 26 квітня 2017 року нежитлової будівлі м`ясного павільйону та договору купівлі-продажу від 13 вересня 2017 року 39/50 часток молочного павільйону. 
Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. Накладений ухвалою суду від 04 липня 2023 року арешт на нежитлову будівлю м`ясного павільйону та нежитлову будівлю молочного павільйону, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після набрання рішенням законної сили скасовано. 
За апеляційною скаргою СП «Колгоспний ринок» постановою Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Ухвалою Касаційного цивільного суду у справі №134/634/20 від 05 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та за її клопотанням зупинено виконання рішення Вінницького апеляційного суду у справі 22 січня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку. 
Однак, у супереч зазначеному, 11 лютого 2025 року їй стало відомо, що було внесено зміни до реєстраційної дії щодо реєстрації її права власності на спірне нерухоме майно, яке належить їй на праві власності, щодо зміни власника ОСОБА_1 на СП «Колгоспний ринок» на підставі рішення апеляційного суду у справі №134/634/20.
Оскільки на момент вчинення державним реєстратором зазначених дій виконання постанови Вінницького апеляційного суду у справі №134/634/20 від 22 січня 2025 року було зупинено, державний реєстратор діяла поза межами своїх повноважень, здійснила втручання у право власності позивача та свавільно позбавила її нерухомого майна. 
Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у справі №134/634/20 від 05 листопада 2025 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року скасовано і залишено в силі рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року. 
На дії державного реєстратора у встановленому законом порядку була подана скарга до Міністерства юстиції, за результатами розгляду якої визнано прийнятими з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення та вирішено анулювати рішення державного реєстратора. 29 грудня 2025 року Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України виконано наказ Міністерства юстиції України, анульовано рішення державного реєстратора, видалено додані записи, відновлено запис щодо власника майна ОСОБА_1 ..
Водночас, СП «Колгоспний ринок» продовжує незаконне користування об`єктами нерухомого майна: нежитлової будівлі м`ясного павільйону площею 950,3 кв.м. та 39/50 часток молочного павільйону, що знаходяться по АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_1 ..
Зазначені факти та факт перебування майна у фактичному користуванні та використанні у господарській діяльності відповідача підтверджуються, зокрема, квитанціями про оплату послуг з водопостачання та електрозабезпечення, квитанціями за послуги м`ясного павільйону, де чітко прослідковується, що СП «Колгоспний ринок» збирає кошти з торгуючих. 
Крім того заявник вказує, що вона направила СП «Колгоспний ринок» вимогу про негайне звільнення займаних приміщень, однак відповідь на вказану вимогу так і не надійшла, а нерухоме майно і досі перебуває у користуванні відповідача. Наразі ОСОБА_1 , що є власником майна та особою з інвалідністю II групи, особою пенсійного віку, чий стан здоров`я неухильно погіршується не має абсолютно жодних коштів для здійснення їй життєвонеобхідного лікування, у зв`язку з тим, що СП «Колгоспний ринок» здійснено захоплення належного їй майна та наразі ними за вказаною адресою провадиться незаконна господарська діяльність з використанням захопленого майна. 
У зв`язку із вказаним, до правоохоронних органів у встановленому порядку було подано заяву про вчинення злочину. Однак вищезазначені дії не дали результату, а права заявника на розпорядження й користування власним майном і досі порушені. 
Оскільки ОСОБА_1 незаконно, протиправно, без жодних правових підстав позбавлена користування й розпорядження своїм майном, а також позбавлена будь-якого доходу та заробітку, що має негативний згубний вплив на її стан здоров`я та на її життя, а СП «Колгоспний ринок» продовжує без будь-яких підстав користуватися чужим майном та вести господарську діяльність, вважає, що у разі незабезпечення позову існує очевидна та безповоротна небезпека заподіяння ще більшої шкоди її інтересам, що наразі вже має негативні наслідки, оскільки наразі ОСОБА_1 безпідставно позбавлена права користування належним їй на праві власності майном, немає жодних грошових коштів для існування та забезпечення себе необхідним лікуванням. 
Також ОСОБА_1 зазначено, що у неї є обов`язок сплачувати податок за вказані об`єкти нерухомого майна. 
Вважає, що забезпечення позову є обґрунтованим кроком для забезпечення балансу інтересів обох сторін та запобігання невиправним наслідкам до завершення судового розгляду. А у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ОСОБА_1 , що вже реально існує. 
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2026 року заяву задоволено. 
Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони СП «Колгоспний ринок» вчиняти дії, а саме:
- використовувати у господарській діяльності нежитлову будівлю м`ясного павільйону та 39/50 часток будівлі молочного павільйону, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 ; 
- надавати послуги м`ясного та молочного павільйонів (корпусів) у вказаних приміщеннях до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду цієї справи.
Не погодившись із вказаною ухвалою, СП «Колгоспний ринок» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та в задоволенні заяви відмовити.
У скарзі зазначає, що судом зазначено про те, що забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача, однак таке обґрунтування суду є формальним та не підтвердженим жодними встановленими обставинами справи. Суд не встановив жодного конкретного ризику, який би свідчив про можливе ускладнення чи неможливість виконання майбутнього рішення чи ефективний захист прав позивача. Фактично суд обмежився лише посиланням на норму процесуального закону, без її належного застосування до конкретних обставин справи. У даному випадку відсутня ключова умова, передбачена процесуальним законом – наявність обґрунтованого ризику. Враховуючи позовні вимоги, постановленням такої ухвали суд фактично вирішив спір по суті. Між сторонами існують тривалі спірні правовідносини, що склалися навколо спірних об`єктів нерухомого майна, відтак не очевидним є порушення речових прав, що прагне захистити Аверіна Г.В.. СП «Колгоспний ринок» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомими майном, який ухвалю суду від 02 квітня 2026 року було повернуто, однак на вказану увалу подано апеляційну скаргу. Суд не надав можливості іншій стороні висловити свою позицію, а обмежився виключно посиланням на ч. 2 ст. 149 ЦПК України.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін. Також просить стягнути з СП «Колгоспний ринок» понесені нею судові витрати в розмірі 16 800 гривень.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Крижопільського районного суду на розгляді перебувала цивільна справа №134/634/20 за позовом СП «Колгоспний ринок» до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення майна, а саме: будівлі м`ясного павільйону та 39/50 часток будівлі молочного павільйону, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням Крижопільського районного суду від 17 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року апеляційну скаргу СП «Колгоспний ринок» задоволено. Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року та додаткове рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.
Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року скасовано постанову Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року і залишено в силі рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року та додаткове рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року.
Під час касаційного перегляду справи №134/634/20 державним реєстратором Манятовською А.А. проведено державну реєстрацію змін до записів про право власності, а саме видалено дані про ОСОБА_1 , як власника об`єктів нерухомого майна - будівлі м`ясного павільйону та 39/50 часток будівлі молочного павільйону, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та додано СП «Колгоспний ринок», як нового власника зазначеного майна, на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі №134/634/20.
За результатами розгляду Міністерством юстиції України поданої ОСОБА_1 скарги на дії державного реєстратора Манятовської А.А., визнано прийнятими з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вирішено анулювати рішення державного реєстратора Брацлавської селищної ради Вінницької області Манятовської А.А. від 06 лютого 2025 року №77076282, від 10 лютого 2025 року №77147121. Виконання наказу покладено на Офіс протидії рейдерству. 
29 грудня 2025 року Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України виконано наказ Міністерства юстиції України, анульовано рішення державного реєстратора Брацлавської селищної ради Вінницької області Манятовської А.А. від 06 лютого 2025 року №77076282, від 10 лютого 2025 №77147121, видалено додані ОСОБА_2 записи, відновлено запис щодо власника майна ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційні довідки № 459259763 та № 459259621 від 05 січня 2026 року). 
Таким чином, ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна - будівлі м`ясного павільйону та 39/50 часток будівлі молочного павільйону, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
05 січня 2026 року адвокат Тетева-Родюк І.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , направила СП «Колгоспний ринок» вимогу про негайне звільнення вищезазначених приміщень та передання ключів від них ОСОБА_1 .. Вказану вимогу СП «Колгоспний ринок» отримало 13 січня 2026 року.
СП «Колгоспний ринок» продовжує користуватися належним ОСОБА_1 майном - будівлею м`ясного павільйону та 39/50 часток будівлі молочного павільйону, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, надає послуги м`ясного корпусу, що підтверджується копіями фіскальних чеків від 31 січня 2026 року, 06 лютого 2026 року, 08 лютого 2026 року, 13 березня 2026 року, а також сплачує рахунки за водопостачання та електроенергію, що підтверджується копіями гарантійного листа СП «Колгоспний ринок» від 04 лютого 2025 № 01-1, платіжними інструкціями №6 від 24 січня 2026 року, №8, №9 від 29 січня 2026 року.
Податкові повідомлення-рішення від 05 березня 2026 року про сплату податку за торговельні будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 , ГУ ДПС у Вінницькій області адресувало ОСОБА_1 , як власнику нерухомого майна. 
Ухвалами слідчого судді Крижопільського районного суду від 22 січня 2026 року та 09 лютого 2026 року задоволено скарги адвоката Тетевої-Родюк І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Визнано незаконною бездіяльність посадових осіб відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви адвоката Тетевої-Родюк І.О. про вчинення кримінального правопорушення. Зобов`язано посадових осіб відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами адвоката Тетевої-Родюк І.О. відповідно від 06 січня 2026 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та від 19 січня 2026 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 вказувала, що незважаючи на те, що вона є законним власником нерухомого майна, СП «Колгоспний ринок» продовжує незаконно користуватися таким майном, не дивлячись на судове рішення у справі №134/634/20, та на її вимогу про звільнення займаних приміщень не реагує.
За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
Суд першої інстанції, врахувавши, що між сторонами наявний реальний спір щодо користування нерухомим майном, при цьому заявниця є його законним власником, а СП «Колгоспний ринок» продовжує фактично користуватися цим майном, отримувати з нього дохід та перешкоджати власнику у здійсненні його правомочностей та допускає ігнорування судових рішень та законних вимог власника вважав, що за таких обставин невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим ефективний захист порушеного права та виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема з огляду на ризик подальшого незаконного користування майном і затягування виконання судового рішення. 
Суд вважав, що обраний заявницею захід забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, безпосередньо пов`язаний із предметом спору, є необхідним та ефективним заходом для запобігання подальшому порушенню прав власника, спрямований на збереження існуючого стану речей та не призводить до фактичного вирішення спору по суті, а також не порушує прав та інтересів третіх осіб.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
СП «Колгоспний ринок» в апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду про те, що забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача, є формальним та не підтвердженим жодними встановленими обставинами справи. Суд не встановив жодного конкретного ризику, який би свідчив про можливе ускладнення чи неможливість виконання майбутнього рішення чи ефективний захист прав позивача.
Разом з тим, вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.
СП «Колгоспний ринок» не заперечує тих обставин, що ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомості, сплачує за нього комунальні послуги та податки, при цьому позбавлена фактичного доступу до свого майна.
Так само, як і не заперечує, що підприємство зареєструвало за собою право власності на спірне майно на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі №134/634/20 у той час, коли дія вказаного судового рішення була зупинена на час касаційного перегляду справи. Обізнаність із зупиненням виконання постанови апеляційного суду скаржник не заперечує. 
Так само СП «Колгоспний ринок» в апеляційній скарзі не вказує, на якій законній підставі воно використовує належні на праві власності ОСОБА_1 об`єкти нерухомості та чому не виконує вимогу власника про звільнення приміщень.
Не зважаючи на постанову Верховного Суду від 05 листопада 2025 року у справі №134/634/20 та видалення з державного реєстру відомостей про СП «Колгоспний ринок», як про власника майна, останнє продовжує панувати над ним поза волею титульного власника.
Так обставина, що СП «Колгоспний ринок» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 з приводу вказаних в цій ухвалі об`єктів нерухомості не свідчить про те, що воно може використовувати вказане майно на власний розсуд, поза волею власника.
СП «Колгоспний ринок» в апеляційній скарзі вказує, що постановленням такої ухвали суд першої інстанції фактично вирішив спір по суті, при цьому не мотивує свої висновки в цій частині і не співставляє застосовані судом заходи забезпечення позову із позовними вимогами.
Крім того, така позиція є хибною, адже ОСОБА_1 фактично просила забезпечити майбутній позов, вимоги якого чітко не були окреслені, тому стверджувати про вирішення спору, якого ще не існує, недоречно.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно застосовано норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції відповідно до положень ст. 375 ЦПК України – без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила стягнути з СП «Колгоспний ринок» понесені нею судові витрати в розмірі 16 800 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У частині другій цієї статті зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Проаналізувавши вказані норми і взагалі всі норми даної статті, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 вимогу про стягнення судових витрат на правничу допомогу за участь у провадженні за заявою про забезпечення позову має ставити перед ухваленням судом рішення по суті спору разом з іншими витратами, пов`язаними з розглядом справи.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Спільного підприємства «Колгоспний ринок» залишити без задоволення.
Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 травня 2026 року.
Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета