Березівський районний суд Одеської області 

11.06.2026
Справа № 494/2289/25
Провадження № 2-др/494/9/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Авдєєвої С.В., 
представника позивача – Чабан О.О.,
представника відповідача – Шулик М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №494/2289/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держпродспоживчслужби в Одеській області про визнання правочину недійсним, повернення транспортного засобу боржнику, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 19.05.2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держпродспоживчслужби в Одеській області про визнання правочину недійсним, повернення транспортного засобу боржнику задоволено. 
28.05.2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» судові витрати на правову допомогу в розмірі 70000.00 грн.
10.06.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, вказав, що відповідач вважає суму витрат на правову допомогу у розмірі 70000.00 грн. завищеною та необґрунтованою, при встановленні розміру гонорару враховується складність справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, просить зменшити розмір стягнення до 5000.00 грн. 
У судовому засіданні 11.06.2026 року представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
У судовому засіданні 11.06.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву про ухвалення додаткового рішення визнав частково, просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000.00 грн. 
Інші учасники по справі у судове засідання 11.06.2026 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином.
Заслухавши представника позивача, представника відповідача ОСОБА_1 , врахувавши неявку інших учасників по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. 
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 Цивільно-процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. 
Як вбачається з матеріалів справи рішенням Березівського районного суду Одеської області від 19.05.2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держпродспоживчслужби в Одеській області про визнання правочину недійсним, повернення транспортного засобу боржнику – задоволено. 
Судом встановлено, що між Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» та адвокатом Чабан О.О. укладено договір про надання правничої допомоги №б/н від 27.01.2025 року.
Також на підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги представник позивача надав такі докази: ордер на надання правничої допомоги, Додаткову угоду №4 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 27.01.2025 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 19.05.2026 року.
Суд вважає зазначити, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня2014 року).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказової бази, пропорційність витрат, керуючись принципами справедливості та розумності, суд вважає за можливе визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000.00 грн., які належить стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу по цивільній справі №494/2289/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держпродспоживчслужби в Одеській області про визнання правочину недійсним, повернення транспортного засобу боржнику – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з Приватного підприємства «Вересень» (код ЄДРПОУ 32026847), Товариства з обмеженою відповідальність «Вересень АГРОПРО» (код ЄДРПОУ 43519710) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» (код ЄДРПОУ 41317647) судові витрати на правову допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.
В іншій частині вимог заяви – відмовити. 
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст додаткового рішення виготовлений та підписаний 11.06.2026 року. 

Суддя І.А.Римар