П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/38589/25	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

Рух справи
18.11.2025 р. ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про непридатність громадянина ОСОБА_1 до військової служби за станом здоров`я;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення даних щодо непридатності громадянина ОСОБА_1 до військової служби за станом здоров`я відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 06.05.2022р. та записів у військовому квитку від 21.03.1995р. На обґрунтування позову було зазначено, що відповідно до довідки від 06.05.2022 р. військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 визнала позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 57Б графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, згідно з Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». Відповідний запис внесений до військового квитка серії НОМЕР_1 від 21.03.1995 р. Проте згідно з відомостями із застосунку «Резерв+» інформація щодо непридатності позивача до військової служби за станом здоров`я в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутня. ІНФОРМАЦІЯ_2 був зобов`язаний внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність позивача до військової служби, тому позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною.
Відповідач заперечував проти задоволення позову і зазначив, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та перебуває у розшуку за не проходження (відмову від проходження) військово-лікарської комісії. Відомості про визнання позивача непридатним до військової служби в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні. Натомість у військово-обліковій картці позивача наявні відомості про те, що він є обмежено придатним до військової служби. З метою усунення зазначеної невідповідності та внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач має подати відповідну заяву разом із документами про виключення з військового обліку та довідку ВЛК до органу, уповноваженого на ведення реєстру та внесення до нього відповідної інформації. Заяву про внесення відомостей про виключення з військового обліку подають лише особисто. Оскільки позивач із відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 не звертався, то відповідач не допустив жодної бездіяльності.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 14.04.2026р. позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви представника ОСОБА_1 від 01.10.2025 р. №35-62/490 про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про непридатність ОСОБА_1 до військової служби. Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 01.10.2025р. №35-62/490 про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про непридатність ОСОБА_1 до військової служби. У решті позовних вимог відмовив. Стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 грн 96 коп.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції й звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення й постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01.05.2026р. відкрив апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою.

Обставини справи 
Згідно з відомостями із застосунку «Резерв+», сформованими 21.09.2025 р., позивач є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . У графі «Постанова ВЛК» зазначено «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час», у графі «Дата ВЛК» зазначено « 06.05.2022», у графі «Дата уточнення даних» - відомості відсутні; також міститься відмітка – «порушення правил військового обліку».
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.05.22 р. № 66/870 на підставі статті 57Б графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, згідно з Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби. Відповідний запис внесений до військового квитка серії НОМЕР_1 від 21.03.1995 р.
01.10.2025р. представник позивача надіслав на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву №35-62/490 про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про непридатність позивача до військової служби. 02.10.2025 р. представник позивача направив заяву №35-62/490 засобами поштового зв`язку. Заяву отримано 10.10.2025 р., що підтверджується відомостями трекінгу відправлень на офіційному вебсайті Укрпошти. Однак заяву по суті не розглянуто, доказів надання відповіді відповідачем суду не надано.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання непридатним до військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінка суду першої інстанції
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов таких висновків.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.05.2022 р. №66/870 позивача визнано непридатним до військової служби, що підтверджується також відомостями, які внесені до військового квитка.
Згідно з відомостями із застосунку «Резерв+», сформованими 21.09.2025 р., позивач є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . У графі «Постанова ВЛК» зазначено «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час», у графі «Дата ВЛК» зазначено « 06.05.202», у графі «Дата уточнення даних» - відомості відсутні; також міститься відмітка – «порушення правил військового обліку».
01.10.2025р. представник позивача надіслав на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву №35-62/490 про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про непридатність позивача до військової служби. 02.10.2025 р. представник позивача направив відповідачу заяву № 35-62/490 засобами поштового зв`язку. Заяву отримано 10.10.2025 р., що підтверджується відомостями трекінгу відправлень на офіційному вебсайті Укрпошти. Однак заяву по суті не розглянуто, доказів надання відповіді відповідачем суду не надано.
Суд дійшов висновку, що така поведінка відповідача є протиправною бездіяльністю, оскільки бездіяльність – це не вчинення у встановлений законом строк дій, які суб`єкт владних повноважень повинен вчинити.
Водночас суд визначив, що належним способом захисту порушених прав є визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви та зобов`язання її розглянути – а не безпосереднє зобов`язання внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. З цих підстав у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги 
Скаржник на обґрунтування вимог про повне скасування рішення та ухвалення нового судового рішення вказав, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушено норми процесуального права. 
Скаржник, зокрема, наголошує, що предметом спору не є не розгляд заяви позивача. Після отримання заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 не має іншого вибору, аніж як внести відповідні дані про результати військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.05.2022 р. № 66/870, а саме про непридатність ОСОБА_1 до військової служби, до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 цього не зробив, ані після проходження позивачем військово-лікарської комісії, ані після отримання заяви про внесення даних, ані після отримання позовної заяви, ані станом на час подання апеляційної скарги.
Скаржник вважає, що винесене судове рішення не є ефективним, оскільки не поновлює порушене право. На обґрунтування скаржник посилається на вирішення П`ятим апеляційним адміністративним судом у певний спосіб справ №420/40049/25, №420/18051/25, №420/30236/25, №420/7070/25 та інших.

Позиція відповідача у справі на заявлену апеляційну скаргу
ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць визначає та регулює Закон України від 16.03.2017 р. № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (надалі – Закон № 1951- VIII). 
Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України (стаття 1 Закону № 1951- VIII).
Органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, центри рекрутингу Збройних Сил України, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України (частина восьма статті 8 Закону № 1951- VIII).
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частина дев`ята статті 8 Закону № 1951-VIII). 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони (абзац вісімнадцятий пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 р. № 154).
Кабінет Міністрів України Постановою від 16.05.2024 559 затвердив Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі – Порядок №559).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 559 в редакції станом на 01.10.2025 р. – день звернення до відповідача з заявою №35-62/490 – відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1 - 5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через:
електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 559 в редакції станом на 01.10.2025 р. – день звернення до відповідача з заявою №35-62/490 – у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі – повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі – повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
При цьому стаття 9 Закону № 1951-VIII та пункт 4 Порядку № 559 – ані в редакції станом на 01.10.2025, ані в чинній редакції – не встановлюють обов`язку особистого звернення у значенні безпосереднього відвідування особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою подання заяви і документів для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей.
Суд у складі колегії суддів, отже, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що заява представника позивача від 01.10.2025р. №35-62/490 отримана представником ІНФОРМАЦІЯ_1 10.10.2025 р., однак доказів розгляду та надання відповіді позивачу або представнику позивача на заяву від 01.10.2025 р. №35-62/490, відповідач не надав, що свідчить про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оцінюючи доводи скаржника про неправильність висновку суду першої інстанції щодо належного способу захисту порушених прав і, отже, відсутність у відповідача дискреційних повноважень, зважаючи на подані документи та зазначені в них відомості, суд у складі колегії суддів вважає за підставне зазначити таке.
Під дискреційними повноваженнями, як вказано у рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді №R(80)2, потрібно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Важливо вказати, що дискреційні повноваження передбачають наявність у суб`єкта правомочності обирати між двома або більше правомірними варіантами юридично значущої поведінки. Якщо за обставинами справи правомірним є тільки один варіант такої поведінки, дискреція відсутня незалежно від формулювання конкретної норми.
У разі задоволення позову суд згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 245 КАС України зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд згідно з абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд у складі колегії суддів погоджується з доводами скаржника, що спосіб відновлення порушеного права мусить бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Проте при визначенні ефективного засобу захисту, зокрема, у цій справі, необхідно враховувати, що повноваження суду зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача недвозначно узалежнено від виконання всіх умов, визначених законом, і встановлення відсутності права суб`єкта владних повноважень при прийнятті такого рішення діяти на власний розсуд.
У цій справі суд у складі колегії суддів вважає передчасним зобов`язання відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправно не надав відповідь на заяву представника позивача від 01.10.2025 р. №35-62/490, не підтвердив наявність і не з`ясував причини невідповідності відомостей, зазначених у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 21.03.1995 р., відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Відповідно до обставин цієї справи у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 призведе до порушення його прав.
З цієї причини суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви та зобов`язання її розглянути – а не безпосереднє зобов`язання внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Щодо посилання скаржника на вирішення П`ятим апеляційним адміністративним судом у певний спосіб справ №420/40049/25, №420/18051/25, №420/30236/25, №420/7070/25 та інших справ, суд у складі колегії суддів зазначає таке.
Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінка судових рішень, постановлених П`ятим апеляційним адміністративним судом у справі №420/40049/25, справі №420/18051/25, справі №420/30236/25, справі №420/7070/25, які набрали законної сили, в межах цієї справи є несумісним із принципом остаточності судового рішення (частина перша статті 129-1 Конституції України).

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Здійснивши в межах, визначених статтею 308 КАС України, апеляційний перегляд цієї справи, суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні обставин справи, норм матеріального й процесуального права.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду та відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
З огляду на те, що суд першої інстанції правомірно відніс цю справу до категорії незначної складності та розглядав її за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, визначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, які передбачені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С.Терлецький

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Димерлій