Справа № 522/11719/24 
Провадження № 2-др/946/9/26  

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 
в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,
за участю: секретаря судового засідання – Коробко О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі заяви представників позивача ОСОБА_1 , адвоката Собина Павла Миколайовича та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,- 
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.05.2026 року задоволено позов ОСОБА_1 про ухвалення додаткових рішень по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. 
Визначено місце проживання малолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 16.07.2024 року і до досягнення повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1211 грн. гривень 20 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. 
А також, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.
02.06.2026 року представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою (провадження № 2-др/946/9/26) про ухвалення по зазначеній справі додаткового рішення, мотивуючи тим, що під час ухвалення судового рішення Ізмаїльським міськрайонним судом не було вирішено питання стягнення на користь позивача ОСОБА_1 понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката за розгляд справи в суді першої інстанції. Враховуючи те, що позивачу задоволено заявлені вимоги, позивач має сплатити адвокату відповідно до угоди про надання професійної правничої допомоги від 04.10.2024 року та відповідно до Додатку від 18.03.2026 року до угоди про надання професійної правничої допомоги від 04.10.2024 року – 10000 грн., які будуть сплачені після набрання рішення законної сили.
Крім цього, 02.06.2026 року представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення по зазначеній справі додаткового рішення (провадження № 2-др/946/10/26), оскільки судом не вирішено питання про стягнення з відповідача  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат за професійну правничу допомогу надану йому адвокатом Вересюк О.В. в розмірі 35000 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що користуючись своїм правом на підставі ст. 15 Конституції України ОСОБА_7 уклав договір № 03/07 про надання правової (правничої) допомоги від 12.09.2024 року з адвокатом Вересюк О.В. Згідно акту виконаних робіт, вартість наданої професійної правничої допомоги у справі № 522/11719/24 становить 35000 грн. Для оплати наданих послуги адвокатом Вересюк О.В. виставлено рахунок на оплату на загальну суму 35000 грн. Згідно квитанцій прибуткового касового ордера Лісніков Д.Л. в повному обсязі здійснив оплату виставленого рахунку (01.06.2026 р.) Так, відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом при наданні правничої допомоги по справі № 522/11719/24 адвокатом витрачено 32 годин 00 хвилин і тому розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
10.06.2026 року відповідач ОСОБА_3 надала суду заперечення щодо ухвалення по справі додаткового рішення про стягнення з неї витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та 35000 грн., посилаючись на те, що у даній справі предмет спору – визначення місця проживання дитини не потребував дослідження великого масиву складних експертних документів, великого обсягу національної та міжнародної практики чи проведення складних експертиз, а отже справа не відноситься до категорії особливо складних. Даний спір є типовим, не має значних колізій в законодавстві, не потребував володіння спеціальними знаннями та збору значної кількості доказів по справі. Так, представником позивача Собиною П.М. не зазначено та не підтверджено фактичний час, витрачений ним на підготовку процесуальних документів, не наведено конкретний перелік фактично виконаних робіт та фактичний час, витрачений на участь у судових засіданнях, при цьому під час проведення ряду таких засідань останній був відсутній. Так, як зауважує Верховний Суд у Постанові від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом. Виходячи зі змісту підготовлених представником позивача Вересюк О.В. процесуальних документів вбачається відсутність детального юридичного аналізу значної кількості національної та міжнародної практики, яка стосується предмету спору, відсутність значної кількості направлених адвокатських запитів та витребування матеріалів, збору складних доказів , які мають вагоме значення для належного розгляду справи. Вважає що розмір витрат, заявлених представником позивача Вересюк О.В. є необґрунтованим, завищеним та неспівмірним змісту справи. Також зауважує, що прийняття участі представників позивача у судових засіданнях протягом розгляду справи здійснювалась шляхом відео- конференцзв`язку ЄСІТС «Електронний суд», що значно мінімізувало витрати на здійснення правничої допомоги. Обсяг роботи представників позивача, виходячи з характеру спору не може виправдовувати стягнення з відповідача 45 000 грн. витрат на правничу допомогу, при тому, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ухваленим по цивільній справі № 522/11719/24 ухвалено стягнення з відповідача ОСОБА_3 судового збору у розмірі 2422 грн., у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Отже, зазначений представниками позивача розмір гонорару є необґрунтованим та неспівмірним зі складністю та змістом справи, фактично витраченим робочим часом. Між іншого, Закон України «Про безоплатну правову допомогу» гарантує доступ осіб до безоплатної вторинної правової допомоги у передбачених законом випадках. Позивач, маючи на вихованні та утриманні малолітню дитину, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3 , мав можливість: звернутися до центрів з надання безоплатної правової допомоги та отримати професійну правничу допомогу безоплатно; обрати адвоката з помірнішою вартістю послуг. Сторона має право вільно обирати адвоката й погоджувати з ним розмір гонорару, однак суб`єктивний вибір позивача на користь дороговартісного адвоката не може автоматично покладати на відповідача обов`язок компенсувати завищені та економічно необґрунтовані витрати. Тягар доведення реальності, необхідності та розумності витрат на професійну правничу допомогу лежить на стороні, яка їх заявляє. Сам факт укладення договору з адвокатом та оплати певної суми не означає автоматичної необхідності та розумності покладення цих витрат на іншу сторону спору. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Як вбачається з поданих заяв про ухвалення додаткового рішення від 01.06.2026 , а ні представником позивача ОСОБА_6 , а ні представником позивача ОСОБА_2 зазначені підтверджуючі документи про факт оплати позивачем наданих послуг додано не було. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Також, звертаємо увагу як вбачається з матеріалів справи, позивачем та представниками позивача доказів (договорів, рахунків тощо) щодо розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів здійснено не було. У зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні заяв представників позивача Собини П.М., Вересюк О.В. від 01.06.2026 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №522/11719/24 про стягнення з ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень та 35000 гривень відповідно.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2026 року об`єднано в одне провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Собина Павла Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №522/11719/24, провадження № 2-др/946/9/26 та заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Вересюк Ольги Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 522/11719/24, провадження № 2-др/946/10/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та об`єднаним заявам про ухвалення додаткового рішення присвоєно номер № 522/11719/24, провадження № 2-др/946/9/26.
Відповідно до ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Сторони в судове засідання не викликались. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення суду наступного змісту.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.05.2026 року задоволено позов ОСОБА_1 про ухвалення додаткових рішень по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. 
Визначено місце проживання малолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 16.07.2024 року і до досягнення повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1211 грн. гривень 20 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211грн. 20 коп. 
А також, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи професійна правнича допомога позивачу ОСОБА_1 у справі № 522/11719/24 надавалась адвокатом Собина Павлом Миколайовичем на підставі угоди про надання правничої допомоги від 04.10.2024 року та адвокатом Вересюк Ольгою Володимирівною на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 03/07 від 12.07.2024 року. 
Згідно додатку до угоди про надання правничої допомоги від 04.10.2024 року укладеного між адвокатом Собина Павлом Миколайовичем та ОСОБА_1 про надання правничої допомоги від 04.10.2024 року, гонорар адвоката Собини Павла Миколайовича за представництво інтересів ОСОБА_1 у Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області у цивільній справі № 522/11719/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів в суді першої інстанції становить десять тисяч гривень та в суді апеляційної інстанції становить десять тисяч гривень незалежно від кількості судових засідань та незалежно від витраченого часу. 
Пунктом 4 договору № 03/07 про надання правової (правничої) допомоги від 12 липня 2024 року укладеного між ОСОБА_2 та Лісніковим Дмитром Леонідовичем, передбачено, що гонорар адвоката визначається додатковою угодою до даного Договору. 
Крім цього, згідно додаткової угоди № 1 до договору № 03/07 про надання правової (правничої) допомоги від 12 липня 2024 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до п. 4.2 Договору, гонорар за ведення справи № 522/11719/24 складає 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Відповідно до Постанови Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Верховний Суд в своїх постановах притримується такої ж позиції, зокрема, вона була підтримана Верховним Судом в постанові від 11 листопада 2020 року в справі № 673/1123/15-ц.
Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом приймається до уваги, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат (див. постанови від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що розмір заявлених представниками позивача витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), такі витрати у визначеному заявниками обсязі не мають характеру необхідних і не співмірні з виконаною роботою в суді першої інстанції, отже, наявні підстави для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, до 20 000 грн, які відповідач має відшкодувати позивачу.
Досліджуючи надані представниками позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі та частково задовольняє заяви представників позивача ОСОБА_1 , адвоката Собина Павла Миколайовича та Вересюк Ольги Володимирівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, а саме задовольняє заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Собина Павла Миколайовича про стягнення з відповідача  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат за професійну правничу допомогу надану йому адвокатом Собина П.М в розмірі 10000 грн.
В свою чергу, частково задовольняє заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Вересюк Ольги Володимирівни про стягнення з відповідача  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат за професійну правничу допомогу надану йому адвокатом Вересюк О.В. саме в розмірі 10000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, ст.ст. 1, 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяви представників позивача ОСОБА_1 , адвоката Собина Павла Миколайовича та адвоката Вересюк Ольги Володимирівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів – задовольнити частково. 
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Охтирським МВ ГУМВС України в Одеській області від 08.11.2010 року, РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживанняза адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (паспортний документ № НОМЕР_3 , орган, що видав № 5114 від 25.01.2021 року, РНОКПП – НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживанняза адресою: АДРЕСА_4 ), третя особа – орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (місце знаходження: м. Одеса, вул. Канатна, 134, код ЄДРПОУ – 26303264) про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 (паспортний документ № НОМЕР_3 , орган, що видав № 5114 від 25.01.2021 року, РНОКПП – НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживанняза адресою: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Охтирським МВ ГУМВС України в Одеській області від 08.11.2010 року, РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживанняза адресою: АДРЕСА_2 ) про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. 
Стягнути з ОСОБА_3 (паспортний документ № НОМЕР_3 , орган, що видав № 5114 від 25.01.2021 року, РНОКПП – НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживанняза адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Охтирським МВ ГУМВС України в Одеській області від 08.11.2010 року, РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживанняза адресою: АДРЕСА_2 ), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 (паспортний документ № НОМЕР_3 , орган, що видав № 5114 від 25.01.2021 року, РНОКПП – НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживанняза адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Охтирським МВ ГУМВС України в Одеській області від 08.11.2010 року, РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживанняза адресою: АДРЕСА_2 ), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. 
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.
Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 12 червня 2026 року. 

Суддя: 	О.О.Бурнусус