Справа № 522/22171/25-Е
Провадження 2/522/2268/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ

23 квітня 2026 року       м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Зелінська К.Ю.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності,
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Позивач обґрунтовує позов тим, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем за спільні кошти подружжя було набуто майнове право на об`єкт нерухомості — однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 
Позивач наголошує на презумпції спільності майна подружжя та рівності часток чоловіка і дружини у праві спільної сумісної власності. З огляду на розірвання шлюбу та недосягнення згоди щодо добровільного поділу активів, позивач просить суд визнати за нею право на 1/2 частину зазначених майнових прав у судовому порядку. 
Ухвалою суду від 10.10.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду. 
31.10.2025 року від відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява. 
Відповідач подав зустрічну позовну заяву, в якій, посилаючись на приписи ст. 193 ЦПК України, просить поновити пропущений процесуальний строк для її пред`явлення, обґрунтовуючи це несвоєчасним отриманням ухвали про відкриття провадження через систему «Електронний суд». У межах зустрічних вимог ОСОБА_2 зазначає, що позивачем за первісним позовом не включено до складу спільного майна подружжя трикімнатну квартиру у м. Васильків, а також квартиру та нежитлове приміщення у смт Таїрове Одеської області, які були набуті в період шлюбу. Спираючись на засади рівності часток подружжя, визначені ст. 70 СК України та ст. 372 ЦК України, а також враховуючи ринкову вартість усіх об`єктів (загальною сумою 7 759 900 грн), фактичне місце проживання сторін та тривале перебування позивача за кордоном, відповідач просить суд здійснити поділ майна в натурі. Зокрема, зустрічний позов містить вимогу про визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру у м. Васильків, а за ОСОБА_2 — на майно в Одеській області та майнові права на об`єкт у м. Одеса. Крім того, зважаючи на правила виключної підсудності за ст. 30 ЦПК України та вищу вартість нерухомості у Київській області, відповідач просить передати справу на розгляд до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
14.01.2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 
Відповідно до відзиву на зустрічну позовну заяву, ОСОБА_1 заперечує проти вимог ОСОБА_2 , зазначаючи, що нерухоме майно у м. Васильків та смт Таїрове вже зареєстроване за сторонами на праві спільної часткової власності в рівних частках (1/2 за кожним), що повністю відповідає засадам сімейного законодавства та робить запропонований відповідачем варіант поділу безпідставним. Позивачка наголошує на невідповідності наданих відповідачем звітів про оцінку дійсному стану ринку, вказуючи на навмисне завищення вартості об`єкта у Василькові та суттєве заниження вартості майна в Одесі та області, що підтверджується сформованими довідками Фонду державного майна України. Зокрема, вона зауважує, що за її розрахунками вартість майна, яке відповідач прагне залишити собі, вдвічі перевищує вартість квартири, пропонованої їй, що грубо порушує принцип рівності часток подружжя. Окрім того, ОСОБА_1 заперечує проти зміни територіальної підсудності, аргументуючи це тим, що об`єкт з найвищою ринковою та договірною вартістю (майнові права на квартиру в м. Одеса) розташований саме в Приморському районі м. Одеси, що згідно зі ст. 30 ЦПК України закріплює виключну підсудність справи за чинним місцем розгляду. З огляду на викладене, позивачка просить суд відмовити у задоволенні зустрічних вимог та клопотання про передачу справи за підсудністю, задовольнивши натомість первісний позов.
20.01.2026 року від ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив.
У запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_2 наголошує на необхідності застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 126 ЦПК України, та залишення без розгляду відзиву на зустрічну позовну заяву у зв`язку з грубим порушенням процесуальних строків. Відповідач зазначає, що зустрічний позов був доставлений до електронного кабінету представника позивачки ще 31.10.2025 року, що підтверджується відповідною квитанцією системи «Електронний суд» та звільняє сторону від обов`язку додаткового поштового надсилання документів. Таким чином, подання відзиву лише 11.01.2026 року, тобто з пропуском понад 70 днів та за відсутності клопотання про поновлення строку, свідчить про процесуальну недбалість та виключає можливість прийняття документа судом. Крім того, відповідач вказує на очевидну недопустимість наданих позивачкою доказів щодо вартості майна, оскільки вони сформовані «помічником адвоката», який не є суб`єктом оціночної діяльності в розумінні профільного закону та не володіє відповідним кваліфікаційним сертифікатом. На переконання відповідача, такі дії представника позивачки є проявом зловживання процесуальними правами та спробою ввести суд в оману щодо реальних обставин справи, у зв`язку з чим він просить суд розглядати зустрічний позов за наявними матеріалами.
У судовому засіданні, що відбулося 18 березня 2026 року за участю представника позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 , суд розглянув питання щодо прийняття зустрічного позову та завершення підготовчого етапу справи.
За результатами розгляду суд ухвалив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом лише в частині вимог про припинення права спільної сумісної власності на майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . У прийнятті до провадження зустрічних вимог було відмовлено, оскільки встановлено, що інші зазначені відповідачем об`єкти нерухомості вже зареєстровані за сторонами на праві спільної часткової власності, а отже, правовий статус цього майна як фактично поділеного вже визначений.
З огляду на те, що єдиним об`єктом, який залишився предметом спору про поділ, є квартира в Приморському районі м. Одеси, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни територіальної підсудності та відмовив у відповідному клопотанні відповідача. Під час засідання представник позивачки висловила категоричне заперечення проти присудження грошової компенсації замість частки у спірному майні. Врахувавши позиції сторін та виконавши завдання підготовчого провадження, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті.
У судове засідання призначене на 23.04.2026 року з`явився представник позивача ОСОБА_3 яка на задоволенні позову наполягала. 
Суд, заслухавши думку представника, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №3463. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08.09.2025 року у справі №752/18108/25 шлюб між сторонами розірвано.
У період перебування у шлюбі, а саме 01 вересня 2020 року, ОСОБА_2 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «БУЛЬВАР ПРОДЖЕКТ» договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №010920/1-4, відповідно до якого ним набуто майнові права на однокімнатну квартиру з будівельним номером АДРЕСА_2 . Зазначені майнові права набуті на підставі договору купівлі-продажу деривативу (форвардного контракту) №102878-А від 01.09.2020 року, укладеного з Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БУЛЬВАР ІНВЕСТ», та форвардного контракту №99753-А від 03.07.2020 року. Ціна договору становила 416 263,87 грн, що еквівалентно 15 000,00 доларів США.
Судом встановлено, що майнові права на спірну квартиру набуто у вересні 2020 року, тобто в період зареєстрованого шлюбу сторін. Доказів того, що зазначене майно придбано за особисті кошти відповідача, які не є спільною власністю подружжя, або що між сторонами існував шлюбний договір чи інша домовленість, яка б виключала поширення режиму спільної сумісної власності на це майно, суду не надано. За відсутності доказів на спростування презумпції спільності, встановленої ст. 60 СК України, суд дійшов висновку, що спірні майнові права є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Щодо порядку поділу майна суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Підстав для відступу від засади рівності часток судом у цій справі не встановлено. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу, а згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ такого майна незалежно від розірвання шлюбу.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом визнання за кожною зі сторін права на 1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за договором №010920/1-4 від 01.09.2020 року.
Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 в частині, прийнятій до спільного розгляду, а саме щодо припинення права спільної сумісної власності на вищевказані майнові права, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оскільки суд задовольняє первісний позов та здійснює поділ майна шляхом визначення часток, право спільної сумісної власності на спірні майнові права підлягає припиненню, у зв`язку з чим зустрічні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі та узгоджуються з результатом вирішення первісного позову.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення первісного і зустрічного позову.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) в порядку поділу майна подружжя право на 1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру з будівельним номером АДРЕСА_2 , згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №010920/1-4 від 01.09.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУЛЬВАР ПРОДЖЕКТ» та ОСОБА_2 . 
Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) в порядку поділу майна подружжя право на 1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру з будівельним номером АДРЕСА_2 , згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №010920/1-4 від 01.09.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУЛЬВАР ПРОДЖЕКТ» та ОСОБА_2 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності - задовольнити. 
Припинити право спільної сумісної власності на: Майнові права на об`єкт нерухомого майна на однокімнатну квартиру з будівельним номером АДРЕСА_3 на АДРЕСА_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя        А.В. Науменко
У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному повний текст рішення виготовлений 08.05.2026 року.

Суддя        А.В. Науменко
23.04.26