Справа № 697/1966/21 
Провадження № 1-кп/697/11/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2026 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів с/з - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області кримінальне провадження № 42021252230000005 від 06.04.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Литвинець Канівського району Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_8 , відповідно до рішення сесії VII скликання Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області «Про початок повноважень Литвинецького сільського голови » від 08.01.2019 № 1-2/VII 1, після складення Присяги посадової особи місцевого самоврядування, відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», набула повноважень сільського голови та їй присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 4 категорії посад.
Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл).
Частиною 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський голова, зокрема: 1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; 13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; 16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, і з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради.
Згідно ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
Частиною 3 ст. 18 КК України визначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Отже, зважаючи на обсяг владних повноважень, ОСОБА_8 на час вчинення кримінального правопорушення здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто була службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України.
Відповідно до п.п. 12, 47 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України до бюджетних установ віднесено органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету; розпорядниками бюджетних коштів є бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету.
Згідно з ч. 3 ст. 19 БК України учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов`язками з управління бюджетними коштами).
Пунктом 7 ч. 5 ст. 22 БК України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.
Отже, голова сільської ради є учасником бюджетного процесу, на якого поширюється дія обов`язків, передбачених п. 7 ч. 5 ст. 22 БК України, та принципів бюджетної системи України, що визначені п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 7 БК України, відповідно до яких при складанні та виконанні бюджетів всі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення запланованих цілей при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів (принцип ефективності та результативності) і використовують бюджетні кошти тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями (принцип цільового використання бюджетних коштів).
Ураховуючи наведене, голова сільської ради зобов`язаний ефективно, результативно, раціонально, в межах, визначених законодавством, використовувати бюджетні кошти, за цільовим призначенням.
Разом з тим, неналежне виконання ОСОБА_8 як службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них спричинило істотну шкоду державним інтересам вчинене за наступних обставин.
Так, між виконавчим комітетом Литвинецької сільської ради в особі Литвинецького сільського голови ОСОБА_8 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 03.10.2019 укладено договір № 4 купівлі-продажу сільськогосподарського розвантажувального причепу ДК 021:2015-16520000-6 (2ПТС-4 причіп тракторний). Відповідно до п. 1.2 вказаного договору переданий покупцеві товар повинен відповідати діючим вимогам якості (ДСТУ, ТУ тощо) та мати на це відповідну супровідну документацію. Крім того, згідно з п.п. 3.2, 3.3 продукція має бути сертифікована та відповідати державним нормам і стандартам, постачальник зобов`язаний передати разом з товаром всі необхідні документи.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-21/5891-АВ від 18.05.2021 об`єкт дослідження - тракторний причеп марки «2ПТС-4» у якого реєстраційний номер та ідентифікаційна табличка відсутні, а рік випуску не встановлений.
Відповідно до п. 3.1. Порядку роботи, пов`язаної з реєстрацією та зняттям з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 644 від 22.11.2011, документами, що підтверджують право власності або правомірність використання машини є документи, що підтверджують правомірність придбання основних складових частин (вузлів і агрегатів) (накладна, довідка-рахунок тощо), необхідних для складення машини, акта про присвоєння ідентифікаційного номера в разі, якщо машина переобладнана або самостійно складена.
Згідно підпункту 6 пункту 8 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шассі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009, машина, що переобладнана або самостійно складена, реєструється на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання основних складових частин (вузлів і агрегатів), необхідних для складення машини, акта про присвоєння ідентифікаційного номера. Роком виготовлення самостійно складеної машини вважається дата видачі висновку про відповідність машини вимогам конструкції, безпеки дорожнього руху, виданого суб`єктом господарювання, уповноваженим проводити таку перевірку.
Пунктом 14 вказаного Порядку визначено, що машині без ідентифікаційного номера його присвоєння здійснюється за направленням територіального органу Держпродспоживслужби уповноваженою юридичною особою, визначеною територіальним органом Держпродспоживслужби на конкурсних засадах, з установленням обліково-ідентифікаційної таблички та складенням відповідного акта.
Згідно пункту 27 вказаного Порядку, експлуатація машини, не зареєстрованої в територіальному органі Держпродспоживслужби , або без номерного знака «Транзит» забороняється.
Після укладення вказаного вище договору, ОСОБА_8 03.10.2019 неналежним чином виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи, що в результаті її поведінки може бути завдана істотна шкода інтересам територіальної громади, хоча повинна була і могла це передбачити, всупереч указаних вище вимог законодавства, не переконавшись у тому, що причіп 2ПТС-4 відповідає діючим вимогам якості (ДСТУ, ТУ тощо) та без наявності супровідної документації необхідної для його державної реєстрації та правомірної експлуатації, а саме документів, що підтверджують правомірність придбання основних складових частин (вузлів і агрегатів), необхідних для складення машини, акта про присвоєння ідентифікаційного номера, висновку про відповідність машини вимогам конструкції, безпеки дорожнього руху, виданого суб`єктом господарювання, уповноваженим проводити таку перевірку, підписала від імені виконавчого комітету Литвинецької сільської ради видаткову накладну № 4 відповідно до якої прийняла причіп 2ПТС-4 від фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 .
У подальшому, ОСОБА_8 03.10.2019, перебуваючи у приміщенні Литвинецької сільської ради Канівського району , що розташоване в с. Литвинець Канівського району Черкаської області по вул. Гайдамацькій, 2 подала підписані нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 договір купівлі-продажу № 4 від 03.10.2019 з додатком - специфікацією до нього та видаткову накладну № 4 від 03.10.2019 головному бухгалтеру виконавчого комітету Литвинецької сільської ради ОСОБА_11 для підготовки платіжного доручення та передачі пакету документів до управління Державної казначейської служби України Черкаської області , на підставі яких 07.10.2019 з розрахункового рахунку виконавчого комітету Литвинецької сільської ради № НОМЕР_1 , відкритого в ГУ ДКСУ у Черкаській області , на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 № НОМЕР_2 , відкритого в ЗАП.РУ ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК » м. Запоріжжя, безпідставно перераховано кошти в сумі 155 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 04.10.2019.
У зв`язку з відсутністю відповідних супроводжувальних та сертифікаційних документів (документів, які підтверджують походження сільськогосподарської техніки та її ідентифікаційні ознаки) Литвинецькою сільською радою сільськогосподарський розвантажувальний причіп ДК 021:2015-16520000-6 (2ПТС-4 причіп тракторний) не зареєстровано відповідно до Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шассі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009, тому його експлуатація на законних підставах неможлива.
Отже, внаслідок неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_8 , через несумлінне ставлення до них, всупереч принципів ефективності та результативності використання бюджетних коштів, п. 7 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, ні Литвинецькою сільською радою Канівського району Черкаської області , ні Бобрицькою сільською радою Канівського району Черкаської області , яка на підставі рішення № 5-10/VIII від 14.12.2020 5 сесії VIII скликання Бобрицької сільської ради є правонаступником Литвинецької сільської ради , не зареєстровано у встановленому законом порядку придбаний тракторний причіп марки «2ПТС-4», що позбавляє можливості його використання за призначенням та призвело до безпідставних витрат бюджетних коштів в сумі 155 000 грн., що спричинило істотну шкоду охоронюваним законом громадським інтересам територіальної громади Бобрицької сільської ради у вигляді майнової шкоди на вказану суму, яка в 161,4 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави.
Таке обвинувачення підтримано прокурором в ході судового розгляду, який просив визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити її від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, задовольнити цивільний позов, стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати.
Дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у кримінальному провадженні, заслухавши в судових засіданнях думку учасників провадження, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не доведено її винуватості поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується стороною обвинувачення.
Так, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України не визнала повністю та заперечила обставини, які викладені в обвинувальному акті. Зазначила, що в червні 2019 року Литвинецька сільська рада , якою утворено ОТГ подала за погодженням Черкаської обласної державної адміністрації на розгляд Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України проектну заявку для надання субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам та формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад Литвинецької ОТГ . Сесією сільської ради було прийняте рішення придбати трактор, причіп, відвал поворотний для трактора, косилка роторна, подрібнювач відходів деревини, обладнання екскаваторне. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.09.2019 № 280 «Про затвердження розподілу обсягу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад у 2019 році» затверджено обсяги субвенцій з Державного бюджету місцевому бюджету Литвинецької ОТГ на формування інфраструктури в розмірі 1 776 800 грн. на умовах співфінансування з місцевого бюджету в розмірі 400 грн. З метою закупівлі обладнання сільською радою була створена тендерна комісія відповідно до законодавства у складі: ОСОБА_12 - голова комісії, ОСОБА_13 - заступник; ОСОБА_14 - секретар; ОСОБА_11 - член комісії; ОСОБА_15 - член комісії. Створена комісія безпосередньо проводила роботу по знаходженню постачальників необхідного обладнання та вона, як сільський голова, не брала участі у пошуках постачальника. Відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції станом на 2019 рік, відповідальність по вибору предмета закупівлі, тобто причепа тракторного «2ПТС-4», відповідність даного причепу вимогам ДСТУ, покладається на членів тендерного комітету. Саме члени тендерного комітету на підставі норм зазначеного Закону, зобов`язані перевіряти якість предмету закупівлі при тендерних процедурах. Саме члени тендерного комітету розробили договір купівлі даного тракторного причепу з додатками. В цих додатках було вказано перелік документів, які мав надати їй продавець причепу. І цей продавець ФОП ОСОБА_10 в день поставки причепу 03.10.2019 надав їй всі документи, які були визначені договором купівлі-продажу. В її обов`язки не входили питання щодо перевірки тракторного причепу вимогам ДСТУ чи ТУ. Не було передбачено і положеннями самого договору купівлі-продажу від 03.10.2019, а взагалі, навіть теоретично вона не могла перевірити, чи відповідає причіп необхідним вимогам ДСТУ, оскільки має педагогічну освіту і ніколи не вивчала норм законодавства про відповідність тракторного причепу вимогам ДСТУ чи ТУ. Про те, що причіп буде доставлено в село вона дізналась від секретаря комісії, тому що його необхідно було десь зберігати. Вона домовилась з директором ПрАТ « Урожай » ОСОБА_16 про виділення для сільської ради місця для нової техніки. До того ж, домовилась з спеціалістами по даній техніці, щоб вони були присутні при передачі даного причепу. Відповідно до законодавства, не потрібно було створювати комісію саме по прийому причепу. Чому домовилася з Братанічем, тому що в сільській раді не було такого місця, де можна було б зберігати причіп, а ПрАТ « Урожай » знаходилося під охороною. ОСОБА_10 особисто сам доставив причіп в село, тоді вона його вперше побачила і почула. Причіп, крім неї, оглядали працівники ПрАТ « Урожай » та на той час, депутати сільської ради ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а тому вона покладалася на них, щоб вони подивилися на причіп. Після отримання причепу вона підписала договір купівлі-продажу та акт прийому-передачі. На наступний день ОСОБА_19 повинен був доставити в село ще й подрібнювач деревини. Вони також склали документи на подрібнювач деревини, оскільки він виграв тендер. Після підписання договору членами тендерного комітету Литвинецької сільської ради були передані всі документи щодо придбання причепу до Канівського відділу Держказначейства . Працівники Держказначейства провели перевірку всіх поданих документів по придбанню причепу і тоді були перераховані кошти за причіп на рахунок ФОП ОСОБА_10 . Кошти перераховувало Держказначейство , тобто вона, як сільський голова не приймала рішення про перерахунок коштів в сумі 155 000 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 . Якби документи щодо купівлі причепу не відповідали нормам діючого законодавства України, то працівники Держказначейства не перерахували б кошти в сумі 155 000 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 . На день підписання договору та видаткової накладної в жовтні 2019 року їй не було відомо про існування Постанови Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009 «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів». Про існування цієї Постанови вона дізналася із тексту оголошеної їй підозри 28.09.2021. У відведені для реєстрації причепу терміни, відповідно до законодавства, вона поїхала в м. Черкаси в держмайно для його реєстрації. І там вона дізналася, що в неї не вистачає деяких документів, тобто сертифіката якості цього причепу. Про це їй сказали люди в м. Черкаси, які повинні були реєструвати причіп. Приїхавши додому, вона довела про це до відома тендерній комісії. Секретар тендерної комісії кожного дня телефонувала до ФОП ОСОБА_10 і вона почула, сидячи за своїм робочим столом, що секретар говорила на підвищеному тоні. Вона запитала секретаря з ким остання так говорила, на що секретар відповіла, що говорить з ОСОБА_10 з приводу надання ним необхідних для реєстрації причепу документів. Вона сама взяла трубку телефона та попросила ОСОБА_10 надати всі необхідні документи. ОСОБА_10 сказав, що завтра привезе подрібнювач і заразом привезе необхідні документи для реєстрації причепу. Так вони чекали документи з дня на день, часто телефонували до ОСОБА_10 , аж допоки вона сама не почала телефонувати та він не брав трубки. Телефонували також з різних телефонів. Коли вона нарешті дозвонилася до ОСОБА_10 , то він почав ображати її нецензурною лайкою і тоді вона зрозуміла, що такі справи необхідно з ним вирішувати через суд. Вона дала юристу розпорядження щодо термінового розірвання з ОСОБА_10 договору про постачання подрібнювача і сказала юристу, що напевно без суду така справа не обійдеться і потрібно подавати на нього в суд. Нажаль в силу інших обставин, розрахувався юрист і постало питання про існування Литвинецької ОТГ як ОТГ і Литвинецька сільська рада не подавала позовної заяви до суду на ФОП ОСОБА_10 . Вона навіть подумати тоді не могла, що вона не буде працювати категорично ні в якій організації. Весною 2020 року рішенням комісії сільської ради даний причіп був взятий на баланс, а пізніше рішенням сесії був переданий на баланс КП « Господар » Литвинецької сільської ради. У зв`язку з тим, що було багато роботи для такої техніки, вони дуже чекали трактора та потрібно було працювати, звичайно. Взяли на роботу тракториста і причіп почали на свій ризик використовувати в селах Литвинецької ОТГ: вивозили сміття, деревину, возили матеріали, які використовувалися при облаштуванні дороги, їздили по полях, використовували при організації суботників. Коли Бобрицька ОТГ почала висловлювати до неї претензії з приводу незареєстрованого причепу, вона знайшла ОСОБА_10 в інтернеті, оскільки за номером телефону який в неї був, ОСОБА_10 не відповідав, і зв`язалася з ним та він пообіцяв, що до 07.05.2020 вони цю справу обов`язково вирішать. Однак по цей день дана справа не вирішена. Наголошує, що в її службові обов`язки не входило питання щодо перевірки тракторного причепу вимогам ДСТУ чи ТУ. Не погоджується з висновками сторони обвинувачення, що внаслідок її дій спричинено майнову шкоду Бобрицькій сільській раді в сумі 155 000 грн., оскільки остання позбавлена можливості використання тракторного причепу за призначенням. Однак це не відповідає дійсності, оскільки Бобрицька сільська рада ніколи не брала на свій баланс тракторний причіп «2ПТС-4» вартістю 155 000 грн. і він на даний час гниє на території Литвинецької сільської ради, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та показаннями голови Бобрицької ОТГ ОСОБА_20 . Вважає, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки для власника майна не виникли наслідки у вигляді реальної майнової шкоди та майнових збитків.
Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_9 , враховуючи показання обвинуваченої ОСОБА_8 , зазначив про те, що обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України не визнає повністю. Так, у Кримінальному кодексі України формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 367 України сформульовано наступним чином: службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб. Звертає увагу, що положенням ч. 1 ст. 367 КК України передбачена відповідальність за завдання істотної шкоди державним чи громадським інтересам. Тобто, державні та громадські інтереси - це дві різні за формою юридичні дефініції кожна з яких наділена самостійними юридичними ознаками. Натомість, в обвинувальному акті від 08.01.2026 вказано, що внаслідок неналежного виконання службових обов`язків, ОСОБА_8 спричинено істотну шкоду охоронюваним законом громадським інтересам територіальної громади Бобрицької сільської ради у вигляді майнової шкоди на суму 155 000 грн. В цьому ж обвинувальному акті зазначена правова кваліфікація, що ОСОБА_8 вчинила умисні дії, хоча кримінальне правопорушення передбачене ст. 367 КК України може бути вчинене лише з необережності і також вказано, що ОСОБА_8 завдала істотної шкоди державним інтересам. Наведене в обвинувальному акті обвинувачення не відповідає диспозиції ст. 367 КК України, оскільки не містить положень про вчинення злочину умисно, а також завдання шкоди державним інтересам, замість завдання шкоди громадським інтересам. Службова недбалість - це злочин, який може бути вчинений тільки з необережності у зв`язку з чим, наведене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не відповідає вимогам ст.ст. 24, 25 КК України. Формулювання обвинувачення не містить всіх ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та підміняє їх оціночними та довільними формулюваннями прокурора. Наведене обвинувачення свідчить, що діями ОСОБА_8 не завданої майнової шкоди Бобрицькій сільській раді , оскільки ця рада отримала майно - причіп «2ПТС-4» за який 07.10.2019 Управлінням Державної казначейської служби були перераховані кошти ФОП ОСОБА_10 в сумі 155 000 грн. Якби в діях ОСОБА_8 й були якісь порушення, то органи Держказначейства не перерахували б кошти на рахунки ФОП ОСОБА_10 . Допитані в судових засіданнях свідки підтвердили, що ОСОБА_8 не брала жодної участі в процесі пошуку продавця причепу «2ПТС-4», не складала жодних документів по оформленні даного причепу, а лише підписала документи, які були підготовлені членами тендерного комітету, які згідно чинного законодавства України, несли персональну відповідальність за складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань публічних закупівель, визначених Законом України «Про публічні закупівлі». Реєстрація причепу - це адміністративна процедура, а не ознака існування майна. В ході розгляду справи було встановлено, що тракторний причіп фізично існував, був фізично справним, виконував господарські функції, мав ринкову вартість навіть без номерних знаків, отже був активом громади. Бюджет громади не втратив кошти безповоротно, а без безповоротної втрати немає матеріальної шкоди. Неможливість державної реєстрації транспортного засобу свідчить лише про наявність адміністративних або документальних недоліків, але не підтверджує втрати майна чи зменшення активів органу місцевого самоврядування. Оскільки придбаний причіп фактично існує, має господарську цінність, використовувався за прямим призначенням і може використовуватися в подальшому, тому реальна майнова шкода відсутня. Бюджет громади не зазнає шкоди лише, якщо майно потребує додаткового оформлення. Жодною нормою діючого законодавства України, а також самим договором купівлі-продажу причепу на ОСОБА_8 не було покладено обов`язку витребовувати при укладенні договору у продавця документів, що підтверджують правомірність придбання основних складових частин, вузлів і агрегатів, необхідних для складання машини, акта про присвоєння ідентифікаційного номера, висновку про відповідність машин вимогам конструкції, безпеки дорожнього руху. Сторона обвинувачення не назвала конкретно норм ДСТУ та ТУ, яким не відповідає поставлений тракторний причеп. Натомість сторона захисту заявляє, що даний причіп відповідає всім ДСТУ та ТУ, що підтверджується п. 1 висновку судового експерта від 18.05.2021 в якому експертом зазначено, що наданий для огляду причіп «2ПТС-4» є дійсно причепом тракторним «2ПТС-4», а він є предметом договору купівлі-продажу. Жодного іншого доказу, що причіп не відповідає будь-яким нормам ДСТУ чи ТУ, немає. Крім того, стороною обвинувачення «поза розумним сумнівом» не доведено причинний зв`язок між діями ОСОБА_8 та заявленими збитками. Також висновок експерта в частині надання відповідей на 2-3 питання є недопустимим доказом.
Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, надані наступні докази та процесуальні рішення на підтвердження правомірності отримання доказів та проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні:
- витяг з ЄРДР за кримінальним провадженням № 42021252230000005, внесеним 05.04.2021 о 10:30:29 год., правова кваліфікація ч. 1 ст. 367 КК України (т.2 а.с.2) з якого вбачається, що службові особи Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області , внаслідок неналежного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не перевіривши наявність документів щодо технічного стану транспортного засобу, документів виробника та сертифікатів якості, в порушення істотних умов договору купівлі-продажу щодо якості товару, згідно видаткової накладної № 4 від 03.10.2019 прийняли транспортний засіб - причіп тракторний та безпідставно перерахували постачальнику 155000 грн. бюджетних коштів, чим заподіяли істотної шкоди громаді Литвинецької сільської ради ;
- рапорт прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_21 від 01.04.2021 (т.2 а.с.3-4), зі змісту якого вбачається, що в ході розгляду звернення Бобрицької сільської ради Черкаської області встановлено наступне. Сесією Литвинецької сільської ради у зв`язку з отриманням субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад у 2019 році вирішено придбати причіп тракторний. Тендерним комітетом Литвинецької сільської ради 03.10.2019 за результатами розгляду тендерних пропозицій по предмету закупівлі «Транспортний засіб спеціального призначення», найбільш вигідною визнано пропозицію ФОП ОСОБА_10 . Як наслідок, 03.10.2019 між виконавчим комітетом Литвинецької сільської ради в особі голови сільської ради ОСОБА_8 , як покупця, та ФОП ОСОБА_10 , як постачальника, укладено договір купівлі-продажу № 4, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця причіп тракторний (сільськогосподарські розвантажувальні причепи ДК 021: 2015). Переданий покупцеві товар повинен відповідати діючим вимогам якості (ДСТУ ТУ тощо) та мати на це відповідну супровідну документацію (п. 1.2). Загальна сума договору 155000 грн. Цього ж дня, причіп передано ФОП ОСОБА_10 на підставі видаткової накладної № 4 від 03.10.2019. Оплата здійснена сільською радою на підставі платіжного доручення № 3 від 04.10.2019. Проте, як встановлено при передачі зазначеного причепу, постачальник супровідні документи, а саме технічний паспорт, документи виробника, сертифікати якості тощо, не передав, тобто причіп не відповідає вимогам ДСТУ, що унеможливлює його реєстрацію та взяття на облік. Таким чином, службові особи Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області , внаслідок неналежного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не перевіривши наявність документів щодо технічного стану транспортного засобу, документів виробника та сертифікатів якості, в порушення істотних умов договору купівлі-продажу щодо якості товару, згідно видаткової накладної № 4 від 03.10.2019 прийняли транспортний засіб - причіп тракторний та безпідставно перерахували постачальнику 155000 грн. бюджетних коштів, чим заподіяли істотної шкоди громаді Литвинецької сільської ради . Враховуючи викладене, в діях службових осіб Литвинецької сільської ради вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України;
- повідомлення сільського голови Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області ОСОБА_20 від 15.03.2021 № 193 адресованого Канівському відділу Золотоніської місцевої прокуратури (т.2 а.с.5-7) зі змісту якого вбачається, що відповідно до рішення № 3-5/VIII від 14.12.2020 розпочато реорганізацію Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області та її виконавчого комітету та Потапцівської сільської ради та її виконавчого комітету шляхом приєднання до Бобрицької сільської ради . Рішенням Бобрицької сільської ради Черкаської області від 13.01.2021 № 5-10/VIII створено комісію з реорганізації юридичної особи - комунального підприємства « Господар » код ЄДРПОУ 43020512 , проведення повної інвентаризації всього майна, активів, зобов`язань даного суб`єкта діяльності та скласти передавальні акти і подати їх на затвердження Бобрицької сільської ради . Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 280-р «Про затвердження розподілу обсягу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад у 2019 році» затверджено розподіл обсягу субвенції, згідно з яким Литвинецькій об`єднаній територіальній громаді передбачено 1 076 800 грн. Відповідно до форми проектної заявки, яка затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.04.2016 № 82, зі змінами, та згідно з вищезазначеним розподілом Литвинецькою громадою подано проектну заявку: «Придбання транспортних засобів спеціального призначення та комплектувальних виробів до них для комунального підприємства « Господар » Литвинецької об`єднаної територіальної громади (трактор, причіп, відвал поворотний для трактора, косілка роторна, подрібнювач відходів деревини, обладнання екскаваторне), загальна вартість проекту становить - 1 077 200 грн., з них: кошти субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад - 1 076 800 грн., співфінансування з місцевого бюджету - 400 000 грн. Закупівлю згідно предмету «Транспортний засіб спеціального призначення - причіп (за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад у 2019 році» необхідно було проводити на підставі положень Закону України «Про публічні закупівлі» № 922-VIII від 25.12.2015. На підставі відкритих торгів 03 жовтня 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 та виконавчим комітетом Литвинецької сільської ради в особі голови ОСОБА_8 укладено Договір купівлі-продажу сільськогосподарського розвантажувального причепу ДК021:2015- 16520000-6 (2 ПТС-4 причеп тракторний). Ціна Договору становить 155 000 грн. Оплата здійснена на підставі платіжного доручення № 3 від 04 жовтня 2019 року. Причіп передано ФОП ОСОБА_10 на підставі видаткової накладної № 4 від 03.10.2019. В той же час, даний причіп не зареєстрований в установленому законодавством порядку. Відповідно до п. 27 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 № 694, експлуатація машини, не зареєстрованої в територіальному органі Держпродспоживслужби , або без номерного знака «Транзит» заборонена. Сільгосптехніка, власником якої є юридична особа, буде зареєстрована за місцем знаходження такої юридичної особи, а та, що належить ФОПу, буде зареєстрована як за фізичною особою за її місцем проживання. У разі придбання сільгосптехніки власники зобов`язані зареєструвати її протягом 10 діб від дати придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, які є підставою для реєстрації (абз. 1 п. 3 Порядку № 694). Під час передачі ДК021:2015- 16520000-6 (2ПТС-4 причеп тракторний) від комунального підприємства « Господар » Литвинецької сільської ради було виявлено, що даний причіп не зареєстрований в установленому законодавством порядку та немає ідентифікаційних номерів та супровідних документів. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені в цьому повідомленні обставини, сільський голова ОСОБА_20 просила вжити заходів прокурорського реагування до обставини, викладених у повідомленні;
- договір № 4 купівлі-продажу від 03.10.2019 укладеного між ФОП ОСОБА_10 , що діє на підставі виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та надалі іменується «Постачальник», з однієї сторони, та Виконавчим комітетом Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області , в подальшому «Покупець», в особі сільського голови ОСОБА_8 , який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з іншої сторони. Відповідно до п.1.1. зазначеного договору купівлі-продажу, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю, а Покупець у порядку й на умовах, передбачених даним Договором, прийняти й оплатити - Сільськогосподарські розвантажувальні причепи ДК021:2015 - 16520000-6 (2ПТС-4 причіп тракторний) (далі по тексту - «Товар»), згідно специфікації (додаток 1) (т.2 а.с.15). Згідно з п.п.1.2.-1.3. договору, переданий покупцеві Товар повинен відповідати діючим вимогам якості (ДСТУ, ТУ тощо) та мати на це відповідну супровідну документацію. Товар переходить у власність покупця з моменту підписання сторонами видаткових накладних. Також, відповідно до 3.2.-3.3. договору, вся продукція повинна бути сертифікована та відповідати державним нормам і стандартам. Постачальник зобов`язаний передати разом з Товаром всі необхідні документи. Загальна сума договору складає 155 000,00 грн. без ПДВ (п. 4.1. договору);
- платіжне доручення № 3 від 04.10.2019 про перерахування Виконкомом Литвинецької сільської ради (Банк платника: ГУ ДКСУ у Черкаській області ) грошових коштів в сумі 155 000,00 грн. ФОП ОСОБА_10 (Банк отримувача: ЗАП.РУ ПАТ КБ « Приватбанк », м. Запоріжжя). Призначення платежу: 0217362; 3110; Причіп 2ПТС-4; зг.накл.№ 4 від 03 жовтня 2019, дог. № 4 від 03 жовтня 2019 р; Без ПДВ (т.2 а.с.16);
- специфікацію (Додаток 1 до договору купівлі-продажу від 03.10.2019 № 4). Постачальник - ФОП ОСОБА_10 ; покупець - Виконавчий комітет Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області . Сторони домовилися про постачання наступного асортименту товару за вказаною ціною: Назва товару - Причіп 2ПТС-4 ДК 021:2015 - 16520000-6 Сільськогосподарські розвантажувальні причепи; Кількість - 1 шт.; Ціна без ПДВ - 155000,00 грн.; Сума без ПДВ - 155000,00 грн. (т.2 а.с.17);
- видаткову накладну № 4 від 03 жовтня 2019 року на суму 155000,00 грн. Постачальник - ФОП ОСОБА_10 ; покупець - Виконавчий комітет Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області . Назва товару - Причіп 2ПТС-4; Кількість - 1 шт. (т.2 а.с.18);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26.04.2021 складеного слідчим СВ ВП № 1 ЧРУП ст. л-нтом поліції ОСОБА_22 та описом речей і документів від 26.04.2021 зі змісту яких вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Канівського міськрайонного суду від 12.04.2021 про тимчасовий доступ до речей і документів, у період часу з 11 год. 00 хв. до 11 год. 20 хв. у приміщенні Бобрицької сільської ради , при ознайомленні зі змістом документів встановлено та вилучено: договір № 4 купівлі-продажу; специфікацію; видаткову накладну № 4; платіжне доручення № 3; рішення Литвинецької сільської ради «Про передачу комунального майна»; акт прийому-передачі комунального майна; передавальний акт № 1; передавальний акт № 2; рішення Бобрицької сільської ради № 3-5/VIII, протокол засідання тендерного комітету № 2 (т.2 а.с.19-21, 22);
- постанову про визнання речових доказів від 26.04.2021 (т.2 а.с.23) зі змісту якої вбачається, що слідчим СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_22 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 42021252230000005 від 06.04.2021 за ч. 1 ст. 367 КК України: 1) Договір купівлі-продажу № 4 від 03.10.2019; 2) Специфікацію - додаток до договору купівлі-продажу; 3) Видаткову накладну № 4 від 03.10.2019; 4) Платіжне доручення № 3 від 04.10.2019; 5) Рішення Литвинецької сільської ради від 05.06.2020 № 25-103/VII; 6) Акт № 1 передачі комунального майна в господарське відання та оперативне управління об`єктів основних засобів від 09.06.2020; 7) Передавальний акт № 1 - додаток до рішення сільської ради від 13.01.2021 № 5-10/VII; 8) Передавальний акт № 2 - додаток до рішення сільської ради від 13.01.2021 № 5-10/VII; 9) Рішення Бобрпицької сільської ради від 14.12.2020 № 3-5/VIII; 10) Протокол засідання тендерного комітету № 2 від 16.09.2019;
- лист Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 12.04.2021 № 14-т/116-21 про надання інформації про те, що відповідно до Єдиного реєстру машин, упродовж жовтня 2019 - грудня 2020 року за Литвинецькою сільською радою (ЄДРПОУ 35797363 ), причіп тракторний 2ПТС-4 не реєструвався (т.2 а.с.24);
- протокол огляду від 28.04.2021 проведеного слідчим СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_22 за участю спеціаліста - головного судового експерта Черкаського НДЕКЦ ОСОБА_23 та фототаблицею до протоколу огляду від 28.04.2021. Місцем огляду є тракторна бригада, що розташована в с. Литвинець Черкаського району Черкаської області. Об`єктом огляду є причіп тракторний 2ПТС-4, зеленого кольору, 2019 року випуску. При огляді встановлено, що на причепі відсутня ідентифікаційна табличка (шильдик), яка повинна містити всі характеристики причепу. При детальному огляді встановлено, що дана табличка не встановлювалась, у зв`язку з цим ідентифікувати вказаний причіп не представилось можливим. Також встановлено, що причіп має дві осі та підйомно-розвантажувальний механізм. Даний причіп знаходиться в гарному стані. В ході проведення огляду нічого не вилучалось. Огляд проводився за сухої, ясної погоди (т.2 а.с.25-26, 27);
- висновок експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/124-21/5891-АВ від 18.05.2021 (т.2 а.с.28-31) з якого вбачається, що: марка тракторного причепа, який був наданий на огляд 28.04.2021 «2ПТС-4»; ринкова вартість наданого на огляд тракторного причепа «2ПТС-4» станом на 03.10.2019 могла становити 131666,67 грн.; ринкова вартість аналогічного нового тракторного причепа «2ПТС-4» у офіційних постачальників станом на 03.10.2019 становить 131666,67 грн.;
- лист Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 17.3-10/15038 від 24.06.2021 наданим на запит слідчого, з якого вбачається, що згідно з даними уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи, трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми за ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_5 ) станом на звітну дату, не зареєстровано (т.2 а.с.34);
- паспорт бюджетної програми місцевого бюджету на 2019 рік, яким визначається мета, завдання, напрями використання коштів, відповідальних виконавців та результативні показники виконання бюджетної програми. Так напрямком використання коштів визначено придбання транспортних засобів спеціального призначення та комплектувальних виробів до них для комунального підприємства « Господар » Литвинецької об`єднаної територіальної громади (трактор, причіп, відвал поворотний для трактора, косілка роторна, подрібнювач відходів деревини, обладнання екскаваторне) (т.2 а.с.37);
- рішення Литвинецької сільської ради 7 сесії VII скликання «Про внесення змін до рішення сесії № 1-12/VII від 08.01.2019 «Про бюджет Литвинецької сільської об`єднаної територіальної громади на 2019 рік» від 06.06.2019 № 7-1/VII та пояснювальною запискою до вказаного рішення зі змісту яких вбачається, що сільською радою вирішено внести зміни до видаткової частини бюджету та помісячного розпису, плану асигнувань спеціального фонду за рахунок вільних залишків, які передаються із загального фонду до бюджету розвитку на суму 400,00 грн. (т.2 а.с.38, 39);
- рішення Литвинецької сільської ради 6 сесії VII скликання «Про внесення змін до рішення сесії № 1-12/VII від 08.01.2019 «Про бюджет Литвинецької сільської об`єднаної територіальної громади на 2019 рік» від 27.05.2019 № 6-5/VII та пояснювальною запискою до вказаного рішення зі змісту яких вбачається, що сільською радою вирішено внести зміни до рішення сільської ради: 1. Збільшити планові призначення доходної частини загального фонду бюджету за рахунок надходження субвенції з державного бюджету на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад по коду доходу 41033200 в сумі 1076800,00 грн.; 2. Внести зміни до видаткової частини бюджету та помісячного розпису плану асигнувань загального фонду за рахунок вільних залишків по загальному фонду на суму 104700,00 грн.; 3. Внести зміни до видаткової частини бюджету та помісячного розпису плану асигнувань спеціального фонду за рахунок вільних залишків на суму 600,00 грн.; 3. Внести зміни до видаткової частини бюджету та помісячного розпису плану асигнувань спеціального фонду за рахунок коштів субвенції з державного бюджету на формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад, які передаються із загального фонду до бюджету розвитку на суму 10768000,00 грн. (т.2 а.с.40, 41);
- розпорядження про виділення коштів спеціального фонду місцевих бюджетів з рахунка №31527995803677 від 02 жовтня 2019 року на суму 63000,00 грн. (т.2 а.с.43) та від 03.10.2019 № 219 на суму 253000,00 грн. (т.2 а.с.42);
- роз`яснення Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 23.06.2021 № 14-т/210-21 наданим на запит слідчого ОСОБА_22 щодо порядку реєстрації сільськогосподарської техніки (т.2 а.с.44-45);
- надана Литвинецьким старостинським округом № 6 виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області на запит слідчого ОСОБА_22 документація по предмету закупівлі причепу тракторного за 2019 рік: копією проектної заявки на проект «Придбання транспортних засобів спеціального призначення та комплектувальних виробів до них для комунального підприємства « Господар » Литвинецької ОТГ (трактор, причіп, відвал поворотний для трактора, косілка роторна, подрібнювач відходів деревини, обладнання екскаваторне)» (т.2 а.с.47-52); копією локального кошторису по проекту «Придбання транспортних засобів спеціального призначення та комплектувальних виробів до них для комунального підприємства « Господар » Литвинецької ОТГ (трактор, причіп, відвал поворотний для трактора, косілка роторна, подрібнювач відходів деревини, обладнання екскаваторне)» (т.2 а.с.53); копіями комерційних пропозицій ТОВ « Сучасні Вантажівки », АВТЕК, ТОВ « Укравтозапчастина, «Завод спеціального обладнання », « Техноторг » (т.2 а.с.54, 55, 56, 57-58); копією договору надання інформаційно-консультаційних послуг (т.2 а.с.59-60, 61);
- протокол огляду предмету від 12.08.2021 проведеного старшим слідчим СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_22 . На огляд представлений стаціонарний комп`ютер «Samsung» з операційною системою «Windows 7», який знаходиться в приміщенні службового кабінету Литвинецької сільської ради , вул. Гайдамацька, 2 (т.2 а.с.62-74);
- протокол огляду предметів від 10.09.2021 проведеного старшим слідчим СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_22 .. На огляд представлений компакт-диск, при відкритті якого встановлено, що на ньому маються збережені документи за абонентським номером провайдера мобільного зв`язку ПрАТ « ВФ Україна » № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , а саме містяться наступні відомості: - адреси розташування базових станцій, які забезпечували зв`язок кінцевого обладнання за вищевказаними абонентськими номерами; - ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання абонента; - типи з`єднання абонента: вхідні та вихідні дзвінки, SMS, MMS, GPRS переадресації тощо; - дата, час та тривалість з`єднань, у тому числі нульової тривалості (неприйняті виклики). Відомості представлені в двох файлах Microsoft Excel. При огляді файлу Microsoft Excel (1) в ньому відображені відомості з`єднань абонента № НОМЕР_6 ( ОСОБА_10 ) в період з 01.06.2019 по 06.04.2019. Аналізуючи всі з`єднання вищевказаного абонента, встановлено, що в межах Канівського району, зокрема в с. Литвинець Канівського району Черкаської області абонент № НОМЕР_6 ( ОСОБА_10 ) знаходився 02.10.2021 в період часу з 10:23 - 11:52 год. та з його абонентом були з`єднання, які зазначені в таб. № 1. При огляді файлу Microsoft Excel (2) в ньому відображені відомості з`єднань абонента № НОМЕР_7 ( ОСОБА_8 ) в період з 01.06.2019 по 06.04.2021. Аналізуючи всі з`єднання вищевказаного абонента, встановлено, що за період часу з 01.06.2019 по 06.04.2021 з абонентом № НОМЕР_6 ( ОСОБА_10 ) у абонента № НОМЕР_7 є 43 з`єднання, в період часу з 21.11.2019 по 06.04.2021, які зазначені в таб. № 2. При огляді файлу Microsoft Excel (1) в ньому відображені відомості з`єднань абонента № НОМЕР_6 ( ОСОБА_10 ) в період з 01.06.2019 по 06.04.2021. Аналізуючи всі з`єднання вищевказаного абонента, встановлено, що за період часу з 01.06.2019 по 06.04.2021 з абонентом № НОМЕР_7 ( ОСОБА_8 ) у абонента № НОМЕР_6 є 28 з`єднань, в період часу з 21.11.2019 по 06.04.2021, які зазначені в таб. № 2. Після опрацювання всіх з`єднань абонентів № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 встановлено, що в них є один спільний абонентський номер НОМЕР_8 з яким останні проводять спілкування у наступні проміжки часу: абонент НОМЕР_9 ( ОСОБА_8 ) 7 з`єднань. Абонент НОМЕР_10 ( ОСОБА_10 ) - загальна кількість з`єднань 213. З`єднання з абонентом № НОМЕР_8 - 02.10.2019 та 03.10.2019 (т.2 а.с.105-109);
- постанову про визнання речових доказів від 10.09.2021 (т.2 а.с.110) зі змісту якої вбачається, що старшим слідчим СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_22 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 42021252230000005 від 06.04.2021 диск для лазерних систем зчитування на якому міститься інформація, вилучена в оператора мобільного зв`язку.
Також під час судового розгляду були допитані свідки обвинувачення.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що з грудня 2013 року працювала на посаді головного бухгалтера Литвинецької сільської ради . Вона входила до складу тендерного комітету Литвинецької сільської ради до якого також входили: ОСОБА_12 - голова тендерного комітету, юрист сільської ради ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 . Сільський голова не брала участі в роботі тендерного комітету. Засідання тендерного комітету проходили в кабінеті бухгалтерії, оскільки окремої зали для засідань в сільській раді немає. На сесії сільської ради було прийнято рішення про придбання тракторного причепа, яке їй надала секретар. Пошуком тендерних пропозицій займалася секретар виконавчого комітету ОСОБА_14 , яка викладала проект в систему «Прозоро» і шукала продавців. Вона роздрукувала документи, пропозиції, фото причепів і принесла на засідання тендерного комітету, де було вибрано постачальника ФОП ОСОБА_19 за найнижчою ціною. Пропозицій про продаж причепа було декілька. Пропозицію ФОП ОСОБА_19 вони вибрали саме за найнижчою ціною - 155 000 грн. Складанням договору купівлі-продажу займалася ОСОБА_12 та юрист сільської ради ОСОБА_15 , вона до підписання договору, його не бачила і ніяких поправок не вносила. Рішення про придбання причепа саме у ФОП ОСОБА_19 приймалося тендерним комітетом та дане рішення було оформлене протоколом. Договір був укладений в жовтні 2019 року. Платіжні доручення на оплату причепа готувала вона на підставі договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі. Дані платіжні документи вона передала до казначейства. На час підготовки платіжних документів вона причепа не бачила. Причепа привезли з договором в жовтні. Під час приймання-передачі причепа, вона не була присутня, хто його привіз, їй невідомо. З ФОП ОСОБА_19 вона особисто не спілкувалася та з ним не знайома. Їй було надано видаткові накладні до договору, специфікацію та акт прийому-передачі. Цих документів було достатньо для постановки причепа на бухгалтерський облік. Платіжне доручення було зроблено після доставки причепа, на підставі документів, що з ним прийшли. До платіжного доручення нею було додано розпорядження голови сільської ради про оплату, юридичні зобов`язання в яких вказуються дата договору, початок договору і кінець та сума договору, фінансові зобов`язання в яких вказується сума, кому перераховується, з якого рахунку, акт прийому-передачі, специфікацію, договір. Від казначейства ніяких зауважень не було, проплата пройшла успішно. Після постановки на баланс сільської ради, причіп передали на баланс КП « Господар » Литвинецької сільської ради, відповідно до рішення сесії, передавався відповідно до акту приймання-передачі. Даний причіп використовувався тривалий час для вивозу сміття.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що з лютого 2019 року по листопад 2020 року вона працювала на посаді секретаря виконавчого комітету Литвинецької сільської ради . В 2019 році була членом тендерного комітету виконавчого комітету Литвинецької сільської ради . В тендерний комітет входило 4 чи 5 членів, крім себе пам`ятає ОСОБА_24 , хто ще входив до тендерного комітету, не пам`ятає. Була державна програма з якої виділялися кошти на закупівлю сільськогосподарської техніки та на засіданні сесії Литвинецької сільської ради було прийняте рішення закупити спецтехніку - причіп. Затвердили план закупівлі причепа. Події відбувалися в кінці року, все було дуже швидко, бо до кінця року потрібно було використати ці кошти, інакше вони повернулися б назад в державу. Вона в інтернеті шукала причіп на різних сайтах та згідно процедури « Прозоро » потрібно було знайти хто пропонує його за найменшу ціну. У них було три претенденти, але так як ОСОБА_19 надав найнижчу ціну за даний причіп, то згідно процедури « Прозоро » вони мали право купити тільки у того, хто продає його за найнижчою ціною. Якщо в одного претендента був кращий по якості, а в другого дешевший, то куплявся той, що дешевший. Причіп знаходився в м. Оріхово Запорізької області. Причіп « ПТС » згідно документів наданих продавцем був новий, так було вказано в характеристиці до причепа. Технічну документацію ОСОБА_19 надіслав їй на електронну адресу і технічну характеристику і опис причепа. Там не було вказано, що це не заводська збірка. Він мав вигляд нового причепа. Із постачальником вона зв`язувалася по телефону З приводу ФОП ОСОБА_19 , інформацію знайшла в інтернеті, у нього був сайт, цінову пропозицію точно не пам`ятає, однак це було десь близько 155 тис. грн. Телефонувала ФОП ОСОБА_19 особисто, щоб надіслав на електронну адресу технічні характеристики, опис, які в подальшому оголошували депутатам. Переможця, напевно, обрав тендерний комітет за ціновою політикою, точно не пам`ятає. Договір купівлі-продажу був надісланий від ФОП ОСОБА_19 на Литвинецьку сільську раду « Укрпошою », він зберігався в тендерному комітеті. Члени тендерного комітету знайомилися з ним та зауважень не мали. Умови укладеного договору не пам`ятає, але він був укладений між ФОП ОСОБА_19 і Литвинецькою сільською радою , договір підписувала голова - ОСОБА_8 . Тендерний комітет оглядав даний договір, ознайомлювався та перевіряв даний договір. Документи, надані ФОП ОСОБА_19 також оглядав юрист - ОСОБА_15 на предмет відповідності вимогам тендерної закупівлі до підписання ОСОБА_8 ФОП ОСОБА_19 не був присутній при його підписанні. Договір надійшов на адресу сільської ради в двох примірниках, вони ознайомилися і ОСОБА_8 підписала його, один примірник повернули ФОП ОСОБА_19 . Договір відсканували і завантажили в систему «Прозоро». Хто підписував документи на проплату, їй невідомо. Після підписання договору, причіп був доставлений до Литвинецької сільської ради протягом кількох місяців. При доставці був присутній чоловік, який документів що посвідчують особу не надавав, на її думку це був ФОП ОСОБА_19 , або його представник, вона точно не знає. При доставці та прийманні причепа від сільської ради була присутня вона, ОСОБА_8 , запросили ще двох депутатів сільської ради - ОСОБА_26 та ОСОБА_41 . Підписувався акт прийому-передачі, який від Литвинецької сільської ради підписувала ОСОБА_8 .. На запитання ОСОБА_8 щодо документів на причіп, ФОП ОСОБА_19 повідомив, що так як причіп новий, документи на нього ще виготовляються і будуть надані по пошті. Заперечень щодо підписання акту прийому-передачі не було. Вона також не заперечувала, оскільки така закупівля була перший раз і ФОП ОСОБА_19 який був постачальником і виробником даного причепа запевнив, що надішле документи поштою. Території де можливо було б вигрузити причіп в сільській раді не було. Так як ОСОБА_26 , депутат сільської ради працював в НВФ « Урожай », де була площадка, було прийнято рішення там вигрузить причіп, оскільки він там буде перебувати під охороною. Зауваження щодо зовнішнього вигляду причепу було у ОСОБА_26 і ФОП ОСОБА_19 відповів йому на запитання, але що саме це було за зауваження, що його не влаштувало, вона не пам`ятає. Причіп виглядав як новий, але на ньому не було номерного знака. В подальшому телефонували і писали ФОП ОСОБА_19 з приводу документів, телефонувала вона і ОСОБА_39, і юрист. Вона особисто телефонувала з даного питання неодноразово. ОСОБА_19 весь час обіцяв, але в подальшому заблокував її номер телефону. Вона телефонувала з інших номерів та він кожний раз лише обіцяв. На причіп взагалі ніяких документів немає, пакет документів повинен був надати постачальник, він був без номерних знаків, привезли його тралом, вони ще в якесь ОТГ везли техніку і привезли його заразом. Розрахунки за причіп проводилися через казначейство, спочатку пройшло розрахування, а потім доставка. Документів на причіп так і не отримали. Протягом всього часу поки працювала Литвинецька сільська рада , вона намагалася з`ясувати це питання. Яких саме документів не вистачало, вона не пам`ятає. Можливо, що виявили, що не вистачає документів вже тоді, коли намагалися поставити причіп на облік. Коли привезли причіп, зауважень не було в присутності ОСОБА_19 , а потім коли почали ставити причіп на облік, то з`ясувалося, що не вистачає деяких документів. Однак документи ОСОБА_19 так і не надав та причіп був поставлений лише на баланс сільської ради. Проте на облік як транспортний засіб, він не був поставлений. В подальшому він був переданий на баланс комунального підприємства. ОСОБА_39 не давала вказівки, що переможцем повинен бути ФОП ОСОБА_19 . Не впевнена чи були проплачені гроші до поставки причепа. При прийомі-передачі був підписаний акт. ОСОБА_19 повідомляв, що ще якісь документи будуть ним додані пізніше. Як зібралися оформляти причіп, то з`ясувалося, що не вистачає документів для оформлення. Не може стверджувати коли саме виникло питання щодо документів - чи під час прийомки документів, чи пізніше, коли почали оформлювати причіп та з`ясувалося, що не вистачає якихось документів.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона працювала головним спеціалістом фінансового відділу Литвинецької сільської ради . В 2019 році, коли створювалася ОСОБА_27 громада, було створено тендерний комітет до складу якого входила вона, як голова тендерного комітету, ОСОБА_14 - секретар тендерного комітету, та ОСОБА_15 - член тендерного комітету, який працював на посаді юриста. Хто ще входив до складу тендерного комітету, вона вже не пам`ятає. При створенні громад державою надавалися субвенції на придбання сільськогосподарської техніки. Під цю субвенцію писалися проекти, які потім фінансувалися і придбавали сільськогосподарську техніку. Таким чином, Литвинецькою сільською радою було придбано трактор, подрібнювач та причіп. Кошти державної субвенції були виділені на рік та надходили частинами. Коли накопичувалася певна сума на яку можна було щось купити, тоді вони починали шукати продавців та виробників у яких можна було придбати відповідну техніку. Здається субвенція була цільова та в ній була закладена умова придбання трактора, подрібнювача та причепа. При виборі постачальника, спілкувалися з іншими громадами, дізнавалася у них інформацію про продавців. ОСОБА_28 яка була членом тендерного комітету, займалася написання проектів, підшукуванням продавців, виробників, висвітленням процедури закупівлі в системі « Прозоро ». Був написаний проект в якому було прописано про придбання конкретно причепа. На той час проекти затверджувалися Міністерством інфраструктури, оголошена процедура через « Прозоро ». Литвинецька сільська рада купляла декілька одиниць техніки та продавці в яких вони купляли подрібнювач, порадили їм ФОП ОСОБА_19 , як продавця причепів. Рішення про придбання причепа у ФОП ОСОБА_19 розглядалося тендерним комітетом, сума покупки - 155 000 грн., тому тендеру проводити було не потрібно, лише висвітлювати в « Прозоро ». Пропозиція від ФОП ОСОБА_19 була єдиною. ОСОБА_8 не давала ніяких вказівок щодо придбання техніки, все вирішували члени тендерного комітету. Чи виносилося дане питання на сесію сільської ради, вона не пам`ятає, оскільки не брала участі в сесіях. Рішення тендерного комітету фіксувалося в протоколі. Вона особисто розмовляла з ФОП ОСОБА_19 , оскільки вона завжди зв`язується з тими, хто надаватиме послуги, товари. Вони обговорювали з ним ціну та терміни поставки, надання документів на причіп, вони не обговорювали, оскільки це й так було зрозуміло, що вони повинні були бути. В подальшому ФОП ОСОБА_19 зателефонував до неї коли везли причіп, оскільки це було у вихідний день, субота чи неділя, вона точно не пам`ятає, з його слів, вони їхали з ярмарки та по дорозі хотіли завезти їм даний причіп. Коли привезли причіп, то участі у його прийманні вона не брала. Вони домовлялися, що причіп буде новий. Питання де він виготовлявся і яким чином, з ФОП ОСОБА_19 не обговорювалося. Вони почали обговорювати це питання, коли зрозуміли, що причіп не заводського виготовлення. Причіп вона побачила вже весною наступного 2020 року, коли він почав працювати. На вигляд він був новий. Гроші за нього проплатили до поставки, це звичайна практика і раніше так робили. Документи на оплату готувала головний бухгалтер ОСОБА_24 , оскільки це її повноваження. Вона дізналася, що не вистачало документів, коли необхідно було поставити причіп на державний облік, але не було техпаспорта від виробника. Вона особисто телефонувала з даного приводу до ФОП ОСОБА_19 не менше 10 разів, також телефонували ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вони телефонували до нього постійно доки він був на зв`язку близько місяця, та він спочатку обіцяв, що довезе чи надішле поштою дані документи, потім він був у лікарні, потім став переховуватися та це зайшло в глухий кут. Причіп був поставлений на бухгалтерський облік як основний засіб за ціною покупки. Поставлений він був на облік приблизно через 3 місяці, оскільки чекали на документи від ФОП ОСОБА_19 . Даний причіп експлуатувався під час прибирання села: перевозили сміття, гілки, пісок, використовувався він КП « Господар », однак на території даного комунального підприємства умов для зберігання причепа не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок показаннями свідка ОСОБА_29 показав, що він працює директором КП « Добробут » Бобрицької сільської ради. У січні 2021 року під час об`єднання Бобрицької та Литвинецької громад було прийнято рішення Бобрицької сільської ради про реорганізацію Литвинецького КП « Господар » шляхом об`єднання з Борицьким КП « Добробут ». Перед реорганізацією була створена комісія для передачі майна від КП « Господар » до КП « Добробут » до складу якої входили: заступник Бобрицького сільського голови ОСОБА_30 - голова комісії, він - секретар комісії, члени комісії: бухгалтер КП « Господар » - ОСОБА_40, бухгалтер КП « Добробут » - ОСОБА_31 , депутати: ОСОБА_32 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , інших не пам`ятає. Під час передачі майна комісія виявила, що тракторний причіп «2ПТС-4» був без реєстраційних документів. В зв`язку з цим, комісією було прийнято рішення не передавати його на баланс КП « Добробут ». Комісія бачила даний причіп, він стояв на території підприємства « Урожай » в с. Литвинець, він був новий, але мав сліди експлуатації, перебував у задовільному працездатному стані, номерних знаків, будь-якої технічної таблички з унікальним номерами на ньому не було. Причіп перебував на балансі КП « Господар », оскільки був вказаний в акті передачі, який їм надавала бухгалтер КП « Господар » ОСОБА_40. На причепі був інвентарний номер, однак до акту не було додано свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - причепа. Директор КП « Господар » хворів та при огляді не був присутній, причіп показував хтось із членів комісії. Обставини придбання причепа йому невідомі. За результатами комісією було складено акт про те, що так як причіп не має реєстраційних документів, його експлуатувати на законних підставах неможливо та до з`ясування всіх обставин його на баланс КП « Добробут » не передавали. Акт передачі був затверджений на сесії Бобрицької сільської ради .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що він працював на ТОВ НВФ « Урожай » та точно не пам`ятає дату коли на територію Литвинецького відділу ТОВ НВФ « Урожай » привезли на лафеті причіп і вивантажували його там. Привіз незнайомий йому молодий чоловік, причіп марки «ПТС» до трактора, пофарбований. Наперед про те, що привезуть причіп, він не знав. Того дня працював на території відділку в Степанецькому та випадково приїхав по робочих питаннях на територію Литвинецького відділу ТОВ НВФ « Урожай ». Коли приїхав на бригаду, то автомобіль вже був на території та вивантажували причіп. Даний причіп був новий, борти, катафоти, гума - все нове. Чи були документи на даний причіп, йому невідомо. Щодо розрахунків також нічого не відомо, причіп привезли, розгрузили і поїхали. Він здогадався, що це причіп, який придбала сільська рада, оскільки раніше, коли сільська рада придбавала навісний інвентар, то його також кілька місяців зберігали на території ТОВ НВФ « Урожай ». На вигляд причіп був новий, але детально він його не оглядав. Хто був присутній при цьому від сільської ради, він не пам`ятає. На той час він був депутатом Литвинецької сільської ради та на сесіях сільської ради тоді обговорювалося питання про придбання не лише причепа, а й всієї техніки, інвентаря для комунального підприємства, але у кого саме придбати та за яку ціну - не вирішувалося. Він не бачив, щоб даним причепом користувалися. На території ТОВ НВФ « Урожай » причіп перебував тривалий час та коли він звільнявся у лютому 2023 року, то даний причіп, здається, ще перебував на території ТОВ НВФ « Урожай », але точно він цього не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що в 2019 році він працював провідним інженером ТОВ НВФ « Урожай » та на територію Литвинецької філії привезли на евакуаторі причіп марки «2ПТС-4». В машині-евакуаторі було двоє чоловіків. Вивантажили даний причіп на території тракторної бригади ТОВ НВФ « Урожай ». З працівників ТОВ НВФ « Урожай » причіп ніхто не приймав, його привезли на дану територію, оскільки Литвинецькій сільській раді не було де його вивантажити. Він був депутатом Литвинецької сільської ради . Він знав, що причіп привезуть, його попереджала ОСОБА_8 за кілька днів до цього і вона домовлялася про зберігання причепа та території ТОВ НВФ « Урожай ». У нього був керівник ОСОБА_16 , якого він поставив до відома про прохання ОСОБА_8 та той дав дозвіл поставити причіп на території НВФ « Урожай ». Того дня коли привезли причіп, він був на робочому місці. При вивантаженні причепа були присутні представники Литвинецької сільської ради , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , він стояв збоку і візуально бачив причіп. Особи, що привезли причіп на його запитання звідки вони, повідомили, що з м. Маріуполь. Він не може вказати точно чи був причіп новий, оскільки він не експерт. Він тривалий час працював в ТОВ НВФ « Урожай » та неодноразово отримував нову техніку, при цьому йому надавали документи за якими він міг оглянути техніку та оцінити її стан. В даному випадку «на око» він не міг оцінити стан причепа. Чи були документи на причіп, він не знає. На рамі причепа повинна була бути приклепана бирка з технічними характеристиками, номером, але чи була дана бирка на цьому причепі, він не знає, оскільки не дивився. Він був на роботі, подивився на причіп та пішов по своїх справах. Він оглядав причіп близько 20-30 хв., причіп був зеленого кольору, диски червоні, гума чорна, візуально нова. Не бачив, щоб передавалися чи підписувалися документи. Розмова про документи була. Він запитував про документи на причіп. При цьому були присутні ОСОБА_8 , ОСОБА_14 і представник постачальника. Запитував у всіх трьох, але відповіді ніякої не отримав. Про номерні знаки він навіть не запитував, оскільки йому відомо, що завод-виробник реєстраційних номерів не ставить, техніка реєструється тим, хто її придбав та потім видається номерний знак і реєстраційні документи, тобто номерного знака на даному причепі не повинно було бути. Причіп експлуатувався комунальною службою, ним вивозили сміття. Він звільнився з ТОВ НВФ « Урожай » в квітні 2022 року та чи перебував на той час причіп на території даного товариства, він не пам`ятає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показала, що працює на посаді заступника голови Бобрицької сільської ради . 13.01.2021 рішенням Бобрицької сільської ради було створено комісію щодо реорганізації КП « Господар », вона являлася головою даної комісії. Майно передавалося від КП « Господар » до КП « Добробут » Бобрицької сільської ради. Було створено передавальні акти та в передавальному акті №2 було вказано причіп. Комісія провела перевірку та встановила, що причіп тракторний самоскидний практично наявний, але відсутнє свідоцтво реєстрації на машину, що унеможливлює його використання в подальшій роботі. Відповідно до рішення комісії, комісія вважала, що вищевказане майно не може бути переданим на баланс КП « Добробут » Бобрицької сільської ради для здійснення господарської діяльності. Даний причіп не був зареєстрований, але перебував на балансі КП « Господар ». Керівник КП « Господар » - ОСОБА_34 на той час хворів та з ним вона не спілкувалася. В комісію входив бухгалтер КП « Господар » ОСОБА_35 . Він повідомив і вони бачили по господарських документах, що причіп використовувався, нараховувався амортизаційний знос. Всі члени комісії і вона в тому числі особисто виїздили та оглядали причіп. У комісії було два місяці для того, щоб вони зробили передавальні акти. Нею було здійснено телефонний дзвінок до Головного управління Держпродспоживслужби з метою отримання роз`яснення щодо можливості виправити дану ситуацію та поставити причіп на облік. Однак їй відповіли, що втрачений час, так як причіп був придбаний в 2019 році, а вони звернулися вже у 2021 році. Також у березні 2021 року вона особисто виїздила до м. Черкаси, де спілкувалася з представником Держпродспоживслужби , прізвища його не пам`ятає та обговорювала дане питання, однак безрезультатно. В подальшому передавальні акти були затверджені сесією Бобрицької сільської ради та причіп був залишений на відповідальне зберігання там де він зберігався і до цього.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала, що вона працює на посаді голови Бобрицької сільської ради . В кінці 2020 року було об`єднання Литвинецької, Бобрицької та Потапцівської громад . При об`єднання громад у січні 2021 року було створено комісії по реорганізації. Саме комісія по реорганізації під час об`єднання КП « Господар » та КП « Добробут » виявила причіп тракторний без реєстрації. Була суцільна інвентаризація і передавалися не тільки матеріальні цінності, а й всі документи, які були і у виконавчих комітетах та в їх комунальних підприємствах, передавалося все. Причіп виявили по документах, він перебував на балансі. Причіп був закуплений через казначейство, був договір, рахунок, накладна по якій він був проплачений і виконком Литвинецької сільської ради передав його на баланс своєму комунальному підприємству. Бобрицька сільська рада не використовувала причіп, оскільки він був без номерних знаків. Вони зверталися в м. Черкаси в Держпродспоживслужбу та їм там повідомили про необхідність підприємства, яке виготовило причіп, внести відомості про нього у відповідний реєстр та лише після цього можливо звернутися як покупець і його оформити. Спробували зв`язатися з продавцем по номеру телефону, вказаному в накладній, але їм це не вдалося. Комісія працювала два місяці та рішення щодо причепа було в березні 2021 року. Причіп не взяли на баланс КП « Добробут » Бобрицької сільської ради, оскільки він був не зареєстрований. Вона особисто даний причіп не бачила, продавця не бачила та з ним не спілкувалася. Крім того зазначила, що Бобрицька сільська рада не зверталася до суду для встановлення права власності за набувальною давністю.
Суд, заслухавши учасників, оцінивши кожний наданий сторонами кримінального провадження доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність наявних доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного рішення, керуючись законом, дійшов до наступних висновків.
Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Стаття 10 КПК України встановлює рівність всіх перед законом і судом.
Згідно з ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
При цьому, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний зі кримінальним правопорушенням, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 18 та 19 Постанови № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вбачається, що суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Визнати особу винною у вчиненні злочину можливо тільки за умови доведеності її вини. При цьому, необхідно мати на увазі, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Конституційний Суд України у рішенні № 1-р/2019 від 26.02.2019 щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст.368-2КК України зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
За правовою позицією, сформованою у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 13.04.2021 у справі № 699/144/19, обираючи стандарт доказування, який має використовуватися в кримінальних провадженнях, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Він означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не вказує на те, що в його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними. Підґрунтям стандарту «поза розумним сумнівом» є фундаментальна цінність суспільства - гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.
Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у параграфі 55 рішення ЄСПЛ від 15.02.2012 у справі «Гриненко проти України» (CASE OF GRYNENKO v. UKRAINE), скарга № 65890/13, зазначається, що «при оцінці доказів ЄСПЛ зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів». ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом (справа «Авшар проти Туреччини» (CASE OF AVSAR v. TURKEY), скарга № 25657/94). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Завданнями кримінального провадження згідно зі ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному проваджені підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.
Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36 КПК України, підтримання державного обвинувачення покладається на прокурора.
Згідно зі ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Суд може постановити обвинувальний вирок лише у тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.
Практика ЄСПЛ свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ, як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії», рішення від 25.07.2000).
Ухвалюючи вирок, суд, згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Судовий розгляд згідно зі статтею 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю та змістом кваліфікація завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінальними процесуальними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК. Склад кримінального правопорушення включає чотири елементи (об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону), кожен з яких має певний набір ознак: обов`язкових і факультативних, для кваліфікації діяння як злочину. Такі ознаки повинні бути визначені у диспозиції відповідної норми КК України, за якою кваліфікуються дії обвинувачених.
Недоведеність у діянні обвинуваченого хоча б однієї із ознак складу кримінального правопорушення, що визначена у диспозиції норми КК України, загалом виключає встановлення у діянні складу кримінального правопорушення, та є відповідною підставою для виправдання особи.
Так, стороною обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачується в неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Частиною 1 статті 367 КК України передбачена кримінальна відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Частиною 2 статті 367 КК України передбачена кримінальна відповідальність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 367 КК України вбачається, що відповідальність за кваліфікованим складом злочину настає за завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб в наслідок невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Відповідно до нормативного визначення об`єктивна сторона службової недбалості включає в себе наявність таких складових: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.
Службова недбалість може виявлятися у формі: а) бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або б) дії, коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби, тобто не відповідно до закону та умов, що склалися, або відповідно до них, але неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з встановленим порядком тощо.
Вказівка закону на невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них характеризує перш за все об`єктивну сторону вчиненого і свідчить про те, що службова особа не тільки повинна була, а й мала реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином, тобто могла діяти так, як того вимагають інтереси служби. Тому для наявності об`єктивної сторони службової недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначаються компетенція службової особи і коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом; б) які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконувати у відповідних умовах; в) чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; г) у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які наслідки вони спричинили ґ) чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.
Зазначене узгоджується з висновком колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №461/6912/16-к, провадження № 51- 910 км 22 від 06 жовтня 2022 року.
Для кваліфікації злочину за ст. 367 КК діяння службової особи обов`язково повинно бути зумовлене її службовим становищем, а дії, які вона не виконала чи виконала неналежним чином, входили в коло її службових обов`язків. Тому невиконання або неналежне виконання не службових, а інших (наприклад, суто професійних) обов`язків не може розглядатися як службова недбалість і кваліфікується за наявності до того підстав за іншими нормами (наприклад, за статтями 131, 135, 139, 140 КК).
Вказівка закону на несумлінне ставлення службової особи до виконання службових обов`язків виключає можливість кваліфікації діяння як службова недбалість у випадках, коли істотна шкода була заподіяна внаслідок недосвідченості, недостатньої кваліфікації, відсутності належних навичок або з інших обставин, що не залежать від службової особи і виключають реальну можливість належного виконання покладених на неї службових обов`язків. Виключається відповідальність за службову недбалість і тоді, коли службова особа не виконує чи виконує неналежним чином свої службові обов`язки за наявності обставин, передбачених статтями 39 чи 40 КК.
Службова недбалість належить до злочинів із матеріальним складом, який за ч. 1 ст. 367 КК визнається закінченим із моменту заподіяння істотної шкоди, а за ч. 2 ст. 367 КК - спричинення тяжких наслідків. Відсутність таких наслідків може свідчити про вчинення службовою особою лише дисциплінарного чи адміністративного проступку.
Суб`єктивна сторона службової недбалості найчастіше виявляється в необережній формі вини як щодо діяння, так і щодо його наслідків. Можлива й змішана форма вини - умисел до діяння і необережна вина до наслідків. Не виключається службова недбалість і тоді, коли умисне порушення службових обов`язків призводить до наслідків, спричинення яких службова особа хоча й не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Суб`єктом злочину за ст. 367 КК може бути будь-яка службова особа (частини 3 і 4 ст. 18 КК), тобто така, яка здійснює службову діяльність як у публічній, так і в приватній сфері.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Одне з безумовних прав обвинуваченого, передбачених ст. 42 КПК України, є право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, що встановлює обов`язок для сторони обвинувачення повно розкрити об`єктивну сторону кримінального правопорушення.
Право обвинуваченого, знати в чому він обвинувачується, кореспондується із його правом на захист. Вочевидь, що без розуміння та належного опису об`єктивної сторони кримінального правопорушення вибудувати захист неможливо. Отже, невизначеність в тексті обвинувального акту об`єктивної сторони Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Разом з тим, закріплення в КПК України вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини, яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство. (Imbrioscia v. Switzerland, 24 November 1993).
Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що виклад інкримінованого обвинуваченому діяння має бути максимально конкретним, тобто формулювання обвинувачення повинно включати всі обставини, які відповідають опису об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення в кримінально-правовій нормі, якою передбачена відповідальність за його вчинення. Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо. Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист обвинуваченої.
В судовому засіданні встановлено та документально підтверджено, що відповідно до рішення 1 сесії VII скликання Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області «Про початок повноважень Литвинецького сільського голови » від 08.01.2019 № 1-2/VII, після складення Присяги посадової особи місцевого самоврядування, відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», ОСОБА_8 набула повноважень сільського голови та їй присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах четвертої категорії посад (т.2 а.с.116).
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл).
Відповідно до частини 4 статті 42 цього Закону, сільський голова, зокрема: 1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; 13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; 16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, і з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради.
Згідно ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
Частиною 3 статті 18 КК України визначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
03.10.2019 між виконавчим комітетом Литвинецької сільської ради в особі Литвинецького сільського голови ОСОБА_8 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 укладено договір № 4 купівлі-продажу сільськогосподарського розвантажувального причепу ДК 021:2015-16520000-6 (2ПТС-4 причіп тракторний). Відповідно до п. 1.2 вказаного договору переданий покупцеві товар повинен відповідати діючим вимогам якості (ДСТУ, ТУ тощо) та мати на це відповідну супровідну документацію. Крім того, згідно з п.п. 3.2, 3.3 продукція має бути сертифікована та відповідати державним нормам і стандартам, постачальник зобов`язаний передати разом з товаром всі необхідні документи.
В подальшому, ОСОБА_8 , 03.10.2019, перебуваючи у приміщенні Литвинецької сільської ради Канівського району , що розташоване в с. Литвинець Канівського району Черкаської області по вул. Гайдамацькій, 2 подала підписані нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 договір купівлі-продажу № 4 від 03.10.2019 з додатком - специфікацією до нього та видаткову накладну № 4 від 03.10.2019 головному бухгалтеру виконавчого комітету Литвинецької сільської ради ОСОБА_11 для підготовки платіжного доручення та передачі пакету документів до управління Державної казначейської служби України Черкаської області , на підставі яких 07.10.2019 з розрахункового рахунку виконавчого комітету Литвинецької сільської ради № НОМЕР_1 , відкритого в ГУ ДКСУ у Черкаській області , на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 № НОМЕР_2 , відкритого в ЗАП.РУ ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК » м. Запоріжжя, безпідставно перераховано кошти в сумі 155 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 04.10.2019.
Таким чином, ОСОБА_8 станом на жовтень 2019 року обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тому є службовою особою.
Однак, формулюючи змінене обвинувачення щодо ОСОБА_8 , прокурором зазначено, що підставою для зміни обвинувачення стало те, що в ході судового розгляду досліджено письмові докази, допитано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 , ОСОБА_15 , однак за наслідками цього не підтверджено наявність у обвинуваченої ОСОБА_8 змови з ФОП ОСОБА_10 , а також наявність прямого умислу на розтрату бюджетних коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем. Натомість, дослідженими доказами під час судового розгляду встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 допустила неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, тобто вчинила службову недбалість.
Водночас, при формулюванні правової кваліфікації кримінального правопорушення, у обвинувальному акті зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави.
Службова недбалість - це злочин, який може бути вчинений тільки з необережності. Однак, як видно зі змісту обвинувального акту, відсутні будь-які дані щодо форми вини обвинуваченого, у зв`язку з чим наведене в обвинувальному акті формулювання форми вини ОСОБА_8 («Своїми умисними діями, які виразилися в службовій недбалості») не відповідає вимогам статей 24, 25 КК України. Беручи до уваги той факт, що необережність і умисел є різними формами вини, що виключають одна одну, одночасне зазначення цих форм вини, яка, в силу вимог ст. 91 КПК України, підлягає доказуванню в кримінальному провадженні, робить обвинувачення неконкретним.
Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 17.08.2021 (справа № 484/1376/18, провадження № 51 3490км21).
Таким чином, обвинувальний акт є неузгодженим в частині оцінки дій ОСОБА_8 як одночасно умисних і необережних.
Крім того, як вбачається зі змісту обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, неналежне виконання ОСОБА_8 службових обов`язків через несумлінне ставлення до них спричинило істотну шкоду охоронюваним законом як державним, так і громадським інтересам територіальної громади Бобрицької сільської ради у вигляді майнової шкоди на суму 155 000 грн.
Тобто, в обвинувальному акті не конкретизовано, кому саме - громадським інтересам чи інтересам держави заподіяно істотну шкоду, з огляду на конструкцію обвинувачення: спричинення істотної шкоди територіальній громаді Бобрицької сільської ради у вигляді майнової шкоди на суму 155 000 грн., зважаючи на те, що державні та громадські інтереси є різними за формою юридичними дефініціями, кожна з яких наділена самостійними юридичними ознаками.
Також у формулюванні зміненого обвинувачення вказано, що 07.10.2019 управлінням Державної казначейської служби України з розрахункового рахунку виконавчого комітету Литвинецької сільської ради на рахунок ФОП ОСОБА_10 безпідставно перераховано кошти в сумі 155 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3 від 04.10.2019.
Будь-яких інших даних про походження коштів в сумі 155 000 грн. в зміненому формулюванні обвинувачення немає. Стороною обвинувачення не зазначено природу походження коштів в сумі 155 000 грн., кому вони належали - територіальній громаді чи це були кошти у виді субвенції з державного бюджету, чи були визначені конкретні цілі на які ці кошти могли бути використані, і ким визначені.
Таким чином, обвинувальний акт не надає ні суду, ні стороні захисту інформації про характер обвинувачення з тією ступеню деталізації, яка була б достатньою для повного розуміння пред`явленого обвинувачення та для підготовки для відповідного захисту.
Вищезазначене дає суду підстави дійти висновку, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, є неконкретним, оскільки не містить інформації про те, в чому саме полягало порушення, яке кваліфікується, як службова недбалість.
Неконкретизоване обвинувачення грубо порушує право обвинуваченої на захист і відповідно до ст. 42 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Право на захист не може бути порушеним на будь-якій стадії кримінального провадження, що є завданням кримінального провадження відповідно до положень ст. 2 КПК України. Оскільки вказані відомості обов`язково зазначаються в обвинувальному акті, їх достовірність і є гарантією права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.
Суд також звертає увагу, що для наявності об`єктивної сторони службової недбалості необхідно встановити: нормативний акт, яким визначаються компетенція службової особи і коло службових обов`язків, що покладені на неї цим актом; які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконувати у відповідних умовах; чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які наслідки вони спричинили; чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.
Верховний Суд у своєму рішенні від 19.09.2024 у справі № 243/4761/20 робить ключовий для кваліфікації за ст. 367 КК України висновок, що «відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили в коло службових обов`язків цієї службової особи або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи».
Крім того, відповідно до постанови ККС ВС від 31.07.2024 у справі № 742/3620/21 «відповідальність за ст. 367 КК України настає лише тоді, коли службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином. Така можливість зумовлена об`єктивними (наявність належної охорони товарно-матеріальних цінностей, адекватний обсяг роботи, правомірна поведінка інших працівників тощо) та суб`єктивними факторами (досвід і кваліфікація службової особи, рівень її освіти, тощо). Для висновку про наявність у діях особи об`єктивної сторони службової недбалості необхідно також встановити, які конкретні обов`язки й у якому порядку вона повинна була виконати в існуючій обстановці».
Натомість, у формулюванні зміненого обвинувачення, яке було пред`явлено ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 367 КК України не зазначено, які саме обов`язки (з посиланням на відповідні, положення, пункти, статті) неналежно виконала сільський голова ОСОБА_8 при укладенні договору № 4 купівлі-продажу сільськогосподарського розвантажувального причепу ДК 021:2015-16520000-6 (2ПТС-4 причіп тракторний), в якому обсязі та порядку вона повинна була виконати такі обов`язки у відповідних умовах і чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися, що, як наслідок, перебуває у причинному зв`язку із завданням істотної шкоди. По суті обвинувачення зводиться лише до переліку загальних повноважень посадових осіб в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та наведення положень ч. 3 ст. 19, п. 7 ч. 5 ст. 22, п.п. 6, 8, ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України.
Суд звертає увагу, що положеннями п. 7 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України визначене повноваження головного розпорядника бюджетних коштів здійснювати управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.
З досліджених матеріалів справи слідує, що жодною нормою діючого законодавства України а також самим договором купівлі-продажу причепу на ОСОБА_8 не було покладено обов`язку витребовувати при укладанні 03.10.2019 договору купівлі-продажу у продавця документів, що підтверджують правомірність придбання основних складових частин (вузлів і агрегатів), необхідних для складання машини, акта про присвоєння ідентифікаційного номера, висновку про відповідність машини вимогам конструкції, безпеки дорожнього руху, виданого суб`єктом господарювання, уповноваженим проводити таку перевірку.
Крім того, жоден із допитаних свідків (як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту) в судовому засіданні не вказав на обвинувачену, як на особу, що неналежно виконала покладені на неї обов`язки.
За таких обставин, ОСОБА_8 не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, оскільки прокурором не доведено, що на неї фактично покладалися ті обов`язки, які передбачали б вчинення дій, наведених у обвинуваченні та причинний зв`язок між їх невиконанням і завданням істотної шкоди.
Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 04.06.2026 (справа № 359/208/19, провадження № 51-2958км25).
Наведені обставини суд позбавлений з`ясувати під час судового розгляду з огляду на неконкретність пред`явленого обвинувачення і обсяг наданих прокурором доказів, що унеможливлює з`ясування наявності об`єктивної сторони службової недбалості.
Більш того, вказівка закону на несумлінне ставлення службової особи до виконання службових обов`язків виключає можливість кваліфікації діяння як службова недбалість у випадках, коли істотна шкода була заподіяна внаслідок недосвідченості, недостатньої кваліфікації, відсутності належних навичок або з інших обставин, що не залежать від службової особи і виключають реальну можливість належного виконання покладених на неї службових обов`язків.
Крім того, з наданих суду в судовому засіданні доказів, встановлено, що відповідно до умов п.1.1. договору купівлі-продажу від 03.10.2019, ОСОБА_10 зобов`язується передати у власність покупцю ( виконавчому комітету Литвинецької сільської ради в особі сільського голови ОСОБА_8 ) сільськогосподарський розвантажувальний причіп ДК 021:2015-16520000-8 (2ПТС-4 причіп тракторний) згідно специфікації.
На виконання умов договору, ФОП ОСОБА_10 03.10.2019 доставив в раніше обумовлене з ОСОБА_8 місце - тракторний стан ПрАТ « Урожай » в с.Литвинець двухосний тракторний причіп, та надав всі додатки, які були вказані в договорі купівлі-продажу тракторного причепу.
Рішення про купівлю Литвинецькою сільською радою в жовтні 2019 року тракторного причепу «2ПТС-4» у ФОП ОСОБА_10 приймалося членами тендерного комітету Литвинецької сільської ради .
Допитані в судовому засіданні свідки у справі ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 пояснили, що в червні 2019 року Литвинецька сільська рада , як новоутворена ОТГ подала, за погодженням з Черкаською обласною державною адміністрацією , на розгляд Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України проектну заявку на надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та формування інфраструктури об`єднаних територіальних громад Литвинецької ОТГ . Сесією сільської ради було прийняте рішення придбати: трактор, тракторний причіп, відвал поворотний для трактора, косилка роторна, подрібнювач відходів деревини, обладнання екскаваторне.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України 24.09.2019 №280-р «Про затвердження розподілу обсягу субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на формування інфраструктури ОТГ у 2019 році» затверджено обсяг субвенції з державного бюджету місцевому бюджету Литвинецької ОТГ на формування інфраструктури в розмірі 1 076 800 грн. на умовах співфінансування з місцевого бюджету в розмірі 400 грн.
З метою закупівлі обладнання, сільською радою була створена Тендерна комісія у складі: ОСОБА_12 - голова комісії, ОСОБА_13 - заступник, ОСОБА_14 - секретар, ОСОБА_11 - член комісії, ОСОБА_15 - член комісії.
Створена комісія безпосередньо проводила роботу по знаходженню постачальників необхідного обладнання. Пошуки пропозицій від продавців тендерна комісія здійснювала через сайт державних закупівель « Прозоро ». Оскільки, ніхто з членів тендерної комісії не вмів працювати в системі сайту « Прозоро », сільською радою у вересні 2019 року був укладений з ТОВ « РМ Консалтінг Груп » договір про надання інформаційно-консультаційних послуг, і зазначене Товариство давало консультації членам тендерної комісії, як потрібно працювати в системі « Прозоро ». Безпосередньо пошуками пропозицій на придбання тракторного причепу займалась секретар тендерної комісії ОСОБА_14 . Восени 2019 року (точної дати і місяця ніхто не пам`ятає) на засіданні тендерної комісії ОСОБА_37 надала членам комісії п`ять пропозицій від продавців тракторних причепів. Найкраща пропозиція по ціні і якості тракторного причепу була у ФОП ОСОБА_10 . Він пропонував до продажу новий, тобто який ще не був в експлуатації, тракторний причіп «2ПТС-4» за ціною 155 тисяч гривень. ОСОБА_14 сказала членам комісії, що особисто зв`язувалась по телефону з ОСОБА_10 і він надіслав їй фото причепу, і повідомив, що у вартість причепу входить і його доставка до с.Литвинець. Члени комісії роздивились фото причепу, цінову пропозицію, яка була найдешевша. ОСОБА_15 також перевірив, що пропозиція ОСОБА_10 щодо продажу даного причепу зареєстрована в системі державних закупівель « Прозоро ». Факт реєстрації пропозиції ФОП ОСОБА_10 по продажу тракторного причепу «2ПТС-4» в системі « Прозоро » означало, що цей товар відповідає всім вимогам діючого законодавства України, інакше ця пропозиція по продажу даного причепа не була б зареєстрована в системі « Прозоро ». Враховуючи, що тракторний причіп був новий, на ньому була нова резина, найнижча ціна в сумі 155 тисяч гривень і ще й безкоштовна доставка в с.Литвинець, всі п`ять членів комісії проголосували «за» придбання тракторного причепу «2ПТС-4» за ціною 155 тисяч гривень у ФОП ОСОБА_10 . Дане рішення було оформлено протоколом засідання тендерної комісії, про що було проінформовано голову села ОСОБА_8 .
Також допитаними свідками зазначено, що голова села ОСОБА_8 не давала членам тендерного комітету, як членам комісії, жодної вказівки придбати тракторний причіп «2ПТС-4» саме у ФОП ОСОБА_10 . У останнього лише була сама вигідна пропозиція щодо придбання причепу. Тендерна комісія по закупівлі майна за рахунок асигнувань з державного бюджету України створювалась з метою пошуку продавців товарів, визначення переможців тендерних закупівель. Рішення про придбання такого майна приймалось колегіально тендерною комісією і оформлялось протоколами. Рішення тендерної комісії по закупівлі майна було обов`язкове до виконання, тому голова села ОСОБА_8 була зобов`язана виконати рішення тендерної комісії і її роль зводилась до підписання документів від імені Литвинецької сільської ради , оскільки не було іншої посадової особи, яка мала б право підписувати від імені ради офіційні документи.
Крім того, свідок ОСОБА_15 пояснив, що проект договору купівлі-продажу тракторного причепу «2ПТС-4» у ФОП ОСОБА_10 готував він особисто, як юрисконсульт. Проект договору був стандартним і такий проект він отримав в Канівському відділі держказначейства . В договорі були вказані всі обов`язкові умови договору. За якість і відповідність причепу вимогам діючого законодавства України було покладено на продавця товару, тобто на ОСОБА_10 . Після складання договору купівлі-продажу з додатками ОСОБА_15 відіслав його на електронну пошту ФОП ОСОБА_10 , для того, щоб він його підписав і надав в сільську раду разом з причепом. 04 жовтня 2019 року йому повідомили, що вчора 03.10.2019 ФОП ОСОБА_10 доставив в сільську раду тракторний причіп «2ПТС-4» та надали підписаний ФОП ОСОБА_10 договір купівлі-продажу причепа з додатками: 1. Специфікація на причіп; 2. Видаткова накладна на причіп; 3. Акт прийому передачі причепу. Інших документів в договорі купівлі-продажу передбачено не було. Він перевірив ці документи, вони були оформлені належним чином, він їх завізував, як юрисконсульт і передав працівникам бухгалтерії сільської ради, які підготували платіжне доручення на оплату вартості причепу. Всі ці документи в цей же день були надані в Канівське відділення державного казначейства . Працівники держказначейства перевірили всі документи на придбання даного причепу, після чого в жовтні 2019 року перерахували на рахунок ФОП ОСОБА_19 кошти 155 тис. грн. за поставлений ним причіп.
Як зазначено свідком ОСОБА_15 , рішення про перерахування коштів в сумі 155 тис. грн. ФОП ОСОБА_10 приймали працівники Канівського відділу державного казначейства після перевірки всіх документів на придбання даного причепу. Якби документи на придбання причепу були складені з порушеннями, чи не вистачало якихось документів, то державне казначейство не здійснило б перерахування коштів ОСОБА_10 .
Допитані в судовому засіданні свідки також пояснили, що через деякий час, ОСОБА_8 їздила в м. Черкаси в Державне управління служби з питань захисту споживачів , щоб зареєструвати тракторний причіп за Литвинецькою сільською радою і отримати на нього номерні знаки. Однак, їй відмовили в цьому, оскільки причіп був саморобним і від виробника причепу не надано потрібних документів про відповідність даного причепу вимогам державного стандарту саме як тракторний причіп «2ПТС-4».
Після цього, всі працівники тендерного комітету неодноразово телефонували до ОСОБА_10 щодо надання документів для постановки поставленого причепа на облік. ОСОБА_10 спочатку говорив, що вишле їм додаткові документи, але так цього і не зробив, а потім взагалі перестав відповідати на будь-які телефонні дзвінки.
Пізніше, точної дати свідки не пам`ятають, але рішенням комісії сільської ради даний причіп був взятий на баланс, а пізніше, рішенням сесії був переданий на баланс КП « Господар » Литвинецької сільської ради.
В зв`язку з тим, що в селах багато роботи для такої техніки, як трактор з причепом, з весни 2020 року його використовували на роботах в селах Литвинецької ОТГ - вивозили сміття із села Литвинець на Бобрицьке сміттєзвалище, використовували під час проведення суботників в селах громади, завозили матеріали для облаштування дороги в с. Синявка. На тракторі із використання даного причепа з весни 2020 року працював один тракторист - ОСОБА_38 .
Також, як зазначено свідком ОСОБА_15 , крім тракторного причепа, ФОП ОСОБА_19 мав поставити до сільської ради подрібнювач деревини, однак у зв`язку з виникненням проблем з оформленням причепу, то ОСОБА_8 дала йому вказівку підготувати документи про розірвання договору на купівлю подрібнювача (що і було зроблено) і сказала готувати документи для подачі позову до суду. Він, як юрисконсульт почав дії по збору інформації (вивчав юридичну практику з подібних питань) і всіх документів для подання до господарського суду позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу тракторного причепу і повернення коштів ОСОБА_19 до державного бюджету. Однак, потім почалася реорганізація Литвинецької сільської ради і його звільнили з роботи. Чи готували в подальшому позов до ФОП ОСОБА_10 йому було невідомо.
Таким чином, наведені покази свідків свідчать про те, що ОСОБА_8 не брала жодної участі у процесі пошуку продавця причепу «2ПТС-4», не складала жодних документів по оформленню купівлі даного причепу, а лише підписала документи, які були підготовлені членами тендерного комітету, які згідно чинного законодавства України несли персональну відповідальність за складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань публічних закупівель, визначених Законом України «Про публічні закупівлі».
Згідно з ст. 11 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції станом на 2019 рік), для організації та проведення процедур закупівель замовник утворює тендерний комітет (комітети) або визначає уповноважену особу (осіб).
Тендерний комітет діє на засадах колегіальності та неупередженості.
До складу тендерного комітету входять не менше п`яти осіб. У разі якщо кількість службових (посадових) осіб у штатній чисельності працівників замовника є меншою, ніж п`ять осіб, до складу тендерного комітету мають входити всі службові (посадові) особи замовника. Керівництво роботою тендерного комітету здійснює його голова. Голова тендерного комітету призначається замовником, організовує роботу комітету та несе персональну відповідальність за виконання покладених на комітет функцій. У разі визначення замовником уповноваженої особи (осіб) організація роботи здійснюється нею (ними) самостійно згідно з умовами трудового договору (контракту) або положення.
Тендерний комітет або уповноважена особа (особи): планує закупівлі, складає та затверджує річний план закупівель; здійснює вибір процедури закупівлі; проводить процедури закупівель; забезпечує рівні умови для всіх учасників, об`єктивний та чесний вибір переможця; забезпечує складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань публічних закупівель, визначених цим Законом; забезпечує оприлюднення інформації та звіту щодо публічних закупівель відповідно до Закону; здійснює інші дії, передбачені цим Законом.
Рішення тендерного комітету або уповноваженої особи оформлюється протоколом. У рішенні відображаються результати поіменного голосування членів комітету, присутніх на засіданні тендерного комітету, з кожного питання. Протокол підписується всіма членами комітету, присутніми на його засіданні, або всіма уповноваженими особами. У разі відмови члена тендерного комітету або однієї з уповноважених осіб підписати протокол про це зазначається у протоколі з обґрунтуванням причин відмови.
Відповідно до положень ст. 38 цього Закону, за порушення вимог, установлених цим Законом та нормативно-правовими актами, розробленими відповідно до цього Закону, члени тендерного комітету замовника, уповноважена особа (особи), члени органу оскарження, службові (посадові) особи Уповноваженого органу, службові (посадові) особи органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (обслуговуючого банку), несуть відповідальність згідно із законами України.
За порушення вимог, установлених цим Законом в частині прийнятих рішень, вибору і застосування процедур закупівлі, відповідальність несуть члени тендерного комітету або уповноважена особа (особи) персонально.
Згідно з п. 3.2 Договору купівлі-продажу тракторного причепу від 03.10.2019 № 4, вся продукція повинна бути сертифікована та відповідати державним нормам і стандартам. У разі продажу Товару неналежної якості, постачальник несе відповідальність відповідно до діючих законів (п. 5.1. Договору).
Таким чином, договором було передбачено відповідальність постачальника, тобто ОСОБА_10 за якість і відповідність причепу вимогам діючого законодавства України. Сам договір купівлі-продажу причепа передбачав лише три додатки: 1. Специфікація на причіп; 2. Видаткова накладна на причіп; 3. Акт прийому передачі причепу. Всі зазначені додатки знаходяться при договорі. Інших документів в договорі купівлі-продажу передбачено не було.
Згідно висновку експерта від 18.05.2021, за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, марка тракторного причепа, який 03.10.2019 року поставив ФОП ОСОБА_10 є «2ПТС-4», що повністю співпадає з предметом договору купівлі-продажу даного причепа.
З наданих суду в судовому засіданні доказів, а саме Акту №1 передачі комунального майна в господарське відання та оперативне управління об`єктів основних, затвердженого 09.06.2020 з додатком засобів, слідує, що відповідно до рішення сесії Литвинецької сільської ради від 05.05.2020 передано безоплатно з балансу Литвинецької сільської ради на баланс Литвинецькому сільськогосподарському підприємству « Господар » основні засоби згідно з додатку на суму 1 076 800 грн., в тому числі причіп тракторний самоскидний «2ПТС-4», 2019 року випуску первісною вартістю 155 тис. грн.
Тобто, для власника тракторного причепу марки «2ПТС-4» вартістю 155 тис. грн.: Литвинецької сільської ради не виникли наслідки у вигляді реальної майнової шкоди, прямих майнових збитків, які носять характер нестачі.
ОСОБА_8 , будучи в силу діючого законодавства, а саме п. 16 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підписала 03.10.2019 підготовлений членами тендерного комітету Договір купівлі-продажу тракторного причепу марки «2ПТС-4» вартістю 155 тис. грн у ФОП ОСОБА_10 . В подальшому даний тракторний причіп був взятий на баланс Литвенецької сільської ради і за рішенням сесії цієї ж ради переданий на баланс КП « Господар », що свідчить про те, що грошові кошти з бюджету в розмірі 155 тис. грн. були сплачені за причіп марки «2ПТС-4» вартістю 155 тис. грн. у ФОП ОСОБА_10 . Даний причіп взятий на баланс Литвинецької сільської ради і переданий в подальшому на баланс КП « Господар ».
Таким чином, відсутня об`єктивна сторона злочину у формі завдання істотної шкоди державним чи громадським інтересам.
Суд погоджується з доводами сторони захисту з приводу того, що неможливість реєстрації тракторного причепу само по собі не дорівнює майновій шкоді бюджету. Неможливість державної реєстрації транспортного засобу свідчить лише про наявність адміністративних або документальних недоліків, але не підтверджує втрати майна, тим більше, що тракторний причіп фізично існував, мав господарську цінність та мав певну ринкову вартість навіть без номерних знаків, а відтак реальна майнова шкода відсутня. При цьому, бюджет не зазнає шкоди лише через те, що придбане майно потребує додаткового оформлення.
Крім того, як зазначено в обвинувальному акті, у зв`язку з відсутністю відповідних супроводжувальних та сертифікаційних документів, ні Литвинецькою сільською радою , ні Бобрицькою сільською радою , яка є її правонаступником, не зареєстровано та не може бути зареєстровано відповідно до Постанови КМУ №694 від 08.07.2009 придбаний ОСОБА_8 тракторний причіп марки «2ПТС-4», що позбавляє можливості його використання на законних підставах.
Як вбачається зі змісту дослідженого в ході судовому розгляду листа Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 12.04.2021, відповідно до Єдиного реєстру машин, упродовж жовтня 2019 - грудня 2020 року за Литвинецькою сільською радою (код ЄДРПОУ 35797363 ) причіп тракторний «2ПТС-4» не реєструвався.
Також листом від 23.06.2021 Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області надано роз`яснення щодо порядку реєстрації сільськогосподарської техніки.
Проте, зазначеними листами жодним чином не вказано, що ні Литвинецькою сільською радою , ні Бобрицькою сільською радою , яка є її правонаступником, не може бути зареєстровано відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009 придбаний ОСОБА_8 тракторний причіп «2ПТС-4».
Що стосується визначення вартості причепа станом на 03.10.2019, експертом зроблено висновок, що ринкова вартість наданого на огляд тракторного причепа «2ПТС-4» станом на 03.10.2019 могла становити 131 666,67 грн. Ринкова вартість аналогічного нового тракторного причепа «2ПТС-4» у офіційних постачальників станом на 03.10.2019 становить 131 666,67 грн.
При цьому, як вбачається зі змісту дослідницької частини висновку експерта, у зв`язку з відсутністю даних в офіційних довідникових виданнях, ціну ідентичного КТЗ (колісного транспортного засобу) визначимо шляхом моніторингу Інтернет-ресурсів вторинного ринку (додаток № 2 до висновку експерта).
В додатку № 2 до висновку експерта на одному аркуші паперу є копії зображень трьох причепів, проте з даного додатку неможливо встановити з яких Інтернет-ресурсів були скопійовані дані зображення, в який день, місяць і якого року діяли такі пропозиції, хто є продавцями цих причепів, не встановлено стан цих причепів: чи були вони новими, чи вже такими, що були в користуванні, який їх рік випуску.
Натомість, висновки експерта в частині надання відповіді на запитання №№ 2-3 повністю суперечать іншим дослідженим матеріалам справи.
Зокрема, в ході судового розгляду були досліджені матеріали пропозицій щодо продажу тракторних причепів в 2019 році, які розглядали члени тендерного комітету Литвинецької сільської ради та були знайдені лише пропозиції про продаж тракторних причепів «2ПТС-4» від ТОВ « Автек » за ціною 165 000 грн., від ТОВ « Укравтозапчастина » за ціною 155 000 грн., від ТОВ « Завод спеціального обладнання » за ціною 172 000 грн. та ніхто з учасників процесу не ставив під сумнів допустимість даних доказів.
Однак, експерт при проведенні експертизи не знайшов зазначені вище пропозиції по продажу причепу «2ПТС-4» та не взяв їх до відома, що ставить під сумнів достовірність даних ціни продажу таких причепів саме у 2019 році, зроблених експертом.
Таким чином, недостовірні, неконтрольовані дані з мережі Інтернет без прикріплених скриншотів, дат та ідентифікації продавців, які були використані при проведенні експертизи, не можуть бути використані як обгрунтування ринкової вартості. Висновок експерта не може бути формальним, або з даними, які взяті із сторонніх джерел без перевірки відповідності цих даних предмету дослідження. Відсутність опису предмета оцінки та умов порівняння з аналогами є підставою для визнання висновку недопустимим через необгрунтованість і неналежність джерел.
Крім того, висновок судового експерта, в якому зазначається лише можлива вартість предмета експертизи у відповідний період часу, вказує виключно на припущення про розмір нібито завданої майнової шкоди Державному підприємству та не може визнаватися належним доказом у кримінальному провадженні за ст. 367 КК України.
До такого висновку дійшов Верховний Суд при вирішенні справи у постанові від 17.08.2021, справа № 484/1376/18, провадження № 51-3490км21.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Положення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК спрямовано насамперед на забезпечення: правильності кваліфікації кримінального правопорушення (за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або кваліфікуючою ознакою); повноти досудового розслідування (оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є елементом предмета доказування); достовірності інформації, яка відображується в підсумкових рішеннях стадії досудового розслідування (згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням).
Особливістю норми п. 6 ст. 242 КПК щодо обов`язковості призначення експертизи є також те, що цей імперативний припис має застосовуватися у провадженнях про кримінальні правопорушення, які мають матеріальний склад злочину, тобто містять суспільно небезпечні наслідки, які можливо обчислити у вигляді збитків або шкоди довкіллю.
Оскільки як предметом доказування, так і предметом експертного дослідження за п. 6 ст. 242 КПК є матеріальні збитки та шкода, то є необхідність визначитися, в якому значенні ці поняття застосовуються у кримінальному судочинстві.
КПК та КК не містять визначення цих понять. У законодавстві про кримінальну відповідальність в основному застосовується поняття «шкода» як суспільно небезпечні наслідки кримінального правопорушення на конкретному рівні з позначенням сфери, в якій проявляється цей негативний результат («майнова шкода», «шкода здоров`ю»), так і суспільно небезпечні наслідки як збірне невизначене поняття.
Виходячи з аналізу положень статей 55, 61, 62, 91, 127, 128, 130, 170, 242, 291 КПК, під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона у результаті викрадення, знищення або пошкодження майна, або шкода, завдана безпосередньо особі, її здоров`ю, діловій репутації внаслідок протиправної поведінки іншої особи.
При цьому майнова шкода - це наслідки кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, що мають вартісну форму та полягають у безпосередньому зменшенні матеріального блага особи, у позбавленні її можливості одержати заплановані доходи, а також у понесенні особою будь-яких додаткових майнових витрат.
У кримінальному провадженні під матеріальними збитками у п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК треба розуміти грошову оцінку (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди (втрачених, додатково витрачених або недоотриманих майнових благ особою внаслідок порушення її прав та інтересів іншою особою), а відшкодування збитків є одним із способів відшкодування шкоди.
Таким чином, обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч. 1 ст. 242 КПК України); по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч. 2 цієї норми.
Імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.
У решті випадків сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування зобов`язана незалежно від наявності інших доказів, за допомогою яких можливо встановити розмір матеріальних збитків залучити експерта.
У цих випадках слідчий чи прокурор позбавляється права оцінювати за своїм переконанням необхідність залучення експерта для проведення експертизи, адже експертиза має бути проведена безвідносно до слідчої ситуації, сукупності зібраних під час досудового розслідування доказів з огляду на появу об`єктивних обставин, з`ясування яких потребує саме експертного дослідження.
Аналіз ч. 2 ст. 242 КПК України вказує на те, що обов`язок на стадії досудового розслідування звернутися з клопотанням про залучення експерта (залучити експерта) для визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням, покладено лише на слідчого, прокурора.
Тому, враховуючи викладене, наявний в матеріалах кримінального провадження висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 18.05.2021 №СЕ-19/124-21/5891-АВ в частині висновків про те, що ринкова вартість наданого на огляд тракторного причепа «2ПТС-4», станом на 03.10.2019 могла становити 131 666,67 грн. та ринкова вартість аналогічного нового тракторного причепа «2ПТС-4» у офіційних постачальників станом на 03.10.2019 становить 131 666,67 грн., судом визнає неналежним доказом, який не береться до уваги.
Клопотань про проведення судово-економічної або повторної товарознавчої експертизи для визначення розміру завданої шкоди, яка була б належним та допустим доказом у справі, сторонами кримінального провадження не заявлялося.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що розмір спричиненої шкоди та взагалі наявність такої шкоди, стороною обвинувачення належними та достатніми доказами не доведено.
Жодних належних і допустимих доказів, які би беззаперечно вказували на єдино можливу версію обвинувачення і поза розумним сумнівом підтверджували скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України стороною обвинувачення не надано.
Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій засобами, передбаченими цим Кодексом.
При цьому суд вважає достатньо забезпеченими в ході судового процесу процесуальні права прокурора на надання ними додаткових доказів у підтвердження доведеності події та вини обвинуваченого .
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановленні вироків» від 29 червня 1990 року (зі змінами та доповненнями) в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, дослідженні в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у статі 368 КПК України.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.
Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справ з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинувачені, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.(Barbera, Messegu and Jabardo v. Іспанія, рішення від 6 Desember 1988 року, серія А. 146, р. 33, § 77).
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду « Капо проти Бельгії » від 13 січня 2005 року.
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Зазначене національне процесуальне законодавство України повністю узгоджується і з практикою ЄСПЛ, що сформульована у п.43 рішення Суду від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини», згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Під час розгляду судом кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за пред`явленим їй обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, стороною обвинувачення не було надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку були б достатніми для прийняття рішення про доведеність вчинення кримінального правопорушення, що є підставою для ухвалення виправдувального вироку.
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_8 невинуватою та виправдати її за пред`явленим їй обвинуваченням, з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, в якому вона обвинувачується.
У даному кримінальному провадженні прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 в інтересах держави в особі Бобрицької сільської ради Черкаської області до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 155 000,00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення суд залишає позов без розгляду.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не обирався.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Суд вважає за необхідне матеріали тимчасових доступів до речей та документів - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження та за необхідності і за вимогою повернути оригінали документів володільцям оригіналів доказів - залишити завірені копії оригіналів документів у матеріалах кримінального провадження. Диск для лазерних систем зчитування на якому міститься інформація, вилучена в оператора мобільного зв`язку слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта. Отже, процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні у вигляді витрат на залучення експертів стягненню не підлягають, оскільки судом ухвалюється виправдувальний вирок.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_8 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Цивільний позов прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 в інтересах держави в особі Бобрицької сільської ради Черкаської області до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 155 000,00 грн. - залишити без розгляду.
Речові докази, які перебувають у матеріалах кримінального провадження, а саме:
- матеріали тимчасових доступів до речей та документів: 1) Договір купівлі-продажу № 4 від 03.10.2019; 2) Специфікація - додаток до договору купівлі-продажу; 3) Видаткова накладна № 4 від 03.10.2019; 4) Платіжне доручення № 3 від 04.10.2019; 5) Рішення Литвинецької сільської ради від 05.06.2020 № 25-103/VІІ; 6) Акт № 1 передачі комунального майна в господарське відання та оперативне управління об`єктів основних засобів від 09.06.2020; 7) Передавальний акт № 1 - додаток до рішення сільської ради від 13.01.2021 № 5-10/VІІ; 8) Передавальний акт № 2 - додаток до рішення сільської ради від 13.01.2021 № 5-10/VІІ; 9) Рішення Бобрицької сільської ради від 14.12.2020 № 3-5/VІІІ; 10) Протокол засідання тендерного комітету № 2 від 16.09.2019 - зберігати в матеріалах кримінального провадження та за необхідності і за вимогою повернути оригінали документів володільцям оригіналів доказів - залишити завірені копії оригіналів документів у матеріалах кримінального провадження:
- диск для лазерних систем зчитування на якому міститься інформація, вилучена в оператора мобільного зв`язку - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Витрати на залучення експерта на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-21/6891-АВ від 18.05.2021 в розмірі 2 745,92 грн. компенсувати за рахунок держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1