Справа № 214/8993/25 
Провадження № 2/210/531/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
14 травня 2026 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого судді    Літвіненко Н.А.,
при секретарі:     Таранущенко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -
ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшла вказана позовна заява про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій позивач, уточнивши її, просить суд:
- встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю в період з листопада 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно;
- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
Позиція позивача по справі.
В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що ОСОБА_1 (надалі - Позивач) та ОСОБА_3 спільно, однією сім`єю проживали з листопада 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, були пов`язані спільним бюджетом та спільними правами і обов`язками. Зазначені обставини позивач підтверджує Актом про фактичне місце проживання від 16.12.2024 року, який складений Вуличним комітетом №12 Саксаганської районної у місті ради та засвідчений сусідами, сумісними фотографіями та інформацією по картці/рахунку ОСОБА_1 .
Вказує, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилось майно, на яке відкрилась спадщина, у зв`язку з чим позивач як спадкоємець за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Тамари Василівни з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину, однак їй було відмовлено у реалізації такого права, про що була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня 2024 року. Відповідно до змісту цієї постанови ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини та непідтвердженням родинних відносин зі спадкодавцем.
На підставі заяви поданої позивачем до приватного нотаріуса 13 грудня 2024 року була заведена спадкова справа №150/2024 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на момент смерті була зареєстрована у АДРЕСА_2 . 
Зазначає, що квартира, яка підлягає спадкуванню знаходилась у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 вересня 1993 року Інгулецьким гірничо-збагачувальним комбінатом згідно з рішенням від 15.03.1993 року за №299. Після смерті ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_3 отримала у спадок 1/2 частки цієї квартири. Тобто, спадкове майно належить на праві власності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
07.05.1966 року був укладений шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (до укладання шлюбу - ОСОБА_3 ), про що було зроблено відповідний актовий запис №101 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .
У період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_6 , про що 27.12.1973 року в книзі реєстрації актів про народження було зроблено відповідний актовий запис №571 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
З огляду на вищезазначені обставини, ОСОБА_6 є сином померлої ОСОБА_3 .
Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.06.1993 року був укладений шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (до укладення шлюбу ОСОБА_1 ), про що було зроблено відповідний актовий запис №150 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_8 , про що Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис №483 від 19.11.1993 року та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_8 від 26.03.2024 року.
У зв`язку з цим, позивач є єдиною спадкоємицею померлої свекрухи ОСОБА_3 .
Встановлення факту проживання однією сім`єю до часу відкриття спадщини та факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаних фактів залежить виникнення майнових прав позивача на спадкове майно, що залишилося після смерті її свекрухи.

У судове засідання позивач та її представник, кожна окремо, не з`явилися, остання надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив..
Відповідач правом на відзив не скористався.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги заяви сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали спільно, однією сім`єю з листопада 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, були пов`язані спільним бюджетом та спільними правами і обов`язками. Зазначені обставини підтверджуються Актом про фактичне місце проживання від 16.12.2024 року, який складений Вуличним комітетом №12 Саксаганської районної у місті ради та засвідчений сусідами, сумісними фотографіями та інформацією по картці/рахунку ОСОБА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилось майно, на яке відкрилась спадщина, у зв`язку з чим позивач як спадкоємець за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Тамари Василівни з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину, однак їй було відмовлено у реалізації такого права, про що була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня 2024 року. Відповідно до змісту цієї постанови ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини та непідтвердженням родинних відносин зі спадкодавцем.
На підставі заяви поданої позивачем до приватного нотаріуса 13 грудня 2024 року була заведена спадкова справа №150/2024 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на момент смерті була зареєстрована у АДРЕСА_2 .

У ході розгляду справи були допитані наступні свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . 
Свідками підтверджено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є свекрухою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того вказані свідки підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з листопада 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Наголосили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 вели спільний побут та господарство, разом купували необхідні речі для побуту, мали гарні стосунки, ОСОБА_1 піклувалась ОСОБА_3 .

З матеріалів справи встановлено, що чоловіком ОСОБА_1 є ОСОБА_6 - син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Тобто, встановлено, що ОСОБА_3 є свекрухою позивача.
З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . 
Судом встановлено, що позивач тривалий час до дня смерті ОСОБА_3 проживала разом з нею, вела побут та мала спільний бюджет за однією адресою: АДРЕСА_1 та лише за заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , однак приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Тамарою Василівною їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини та непідтвердженням родинних відносин зі спадкодавцем.

Згідно з нормами статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України №5-рп/99 від 03.06.99 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.
Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом №552/196/20 від 27.05.2021 року.
За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
В пункті 4.13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 20.02.2012 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 від 22.02.2012), для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.
Правовий аналіз законодавства свідчить, що право на спадкування у особи виникає саме за фактом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а не за самим лише фактом його реєстрації разом із спадкодавцем.
При цьому враховується, що місцем проживання фізичної особи за змістом ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання позивача і навпаки не може бути доказом того, що позивач не проживав зі спадкодавцем, оскільки, сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є достеменним підтвердженням обставин того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідні правові позиції щодо застосування норм права сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 та від 04.07.2018 у справі N 404/2163/16-ц, які приймаються судом до уваги як такі, що є обов`язковими до застосування в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Згідно з роз`ясненнями викладеними у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Положеннями абзацу 1 ч. 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до положень статей 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
З роз`яснень, які викладені у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:
а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;
б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц, від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц, від 25 листопада 2019 року в справі № 711/348/17, від 03 лютого 2021 року в справі № 127/25053/17.
Показання свідків та інші матеріали справи у їх взаємозв`язку свідчать про те, що позивач перебувала у близьких та тривалих сімейних відносинах з ОСОБА_3 , з листопада 2016 року до 26.03.2024 року проживали однією сім`єю включно за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд, дослідивши усі обставини справи, дійшов висновку, що позивачем були надані належні та достовірні докази, що підтверджують тривалі сімейні відносини з ОСОБА_3 та факт спільного та постійного проживання з ОСОБА_3 з листопада 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю на час відкриття спадщини.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 79, 80, 263 ЦПК України,
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю в період з листопада 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко