Справа № 152/1243/25
2/152/97/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15 травня 2026 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Роздорожної А.Г.,
за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом адвоката Країла Степана Васильовича
в інтересах ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»
вимоги позивача: про захист прав споживачів,
учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 ,
представник позивачки – адвокат Країло С.В.,
представник відповідача – Рой В.Л.,
після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи.
1. Представник позивачки звернувся до суду з цим позовом та вказав, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приват Банк» та користувачем банківських послуг, зокрема кредитної картки, за якою між сторонами було укладено договір про споживчий кредит. Представник позивачки зазначив, що 19 лютого 2025 року невідомі особи шляхом несанкціонованого доступу до карткового рахунку, незаконно заволоділи кредитними коштами у сумі 82966,50 грн, у зв`язку з чим було розпочато кримінальне провадження за частиною четвертою статті 190 КК України. Незважаючи на звернення до банку із заявою про повернення списаних коштів та адвокатським запитом щодо надання інформації про проведені операції, відповідач відмовив у задоволенні вимог та наданні документів. Представник позивачки вказував, що банк не довів наявності вини клієнтки у розголошенні персональних даних чи сприянні проведенню спірних операцій, а тому відповідальність за несанкціоноване списання коштів покладається саме на банк. У зв`язку з цим, представник позивачки просив зобов`язати банк відновити залишок кредитних коштів на рахунку до стану, який існував до проведення несанкціонованих операцій, скасувати утворену заборгованість та стягнути судові витрати (а.с.1-9).
2. На підтвердження позовних вимог представник позивачки надав суду копію паспорта позивачки, копію витягу з ЄРДР, копії відповідей на запити, копію адвокатського запиту.
3. 4 грудня 2025 року від представника відповідача Роя В.Л. надійшли письмові пояснення, у яких він зазначив, що АТ КБ «Приват Банк» позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними й необґрунтованими. Представник відповідача вказав, що між банком та ОСОБА_1 існували договірні відносини щодо надання банківських послуг, а позивачка при відкритті рахунку погодилася з умовами використання простого електронного підпису, зокрема підтвердження операцій за допомогою OTP-паролів та фінансового номера телефону. За результатами внутрішньої перевірки банком встановлено, що спірні перекази коштів були здійснені через систему «Приват24» після проходження посиленої автентифікації із використанням паролю до акаунту та коду підтвердження, направленого на фінансовий номер позивачки. Також зазначалося, що вхід до акаунту здійснювався з нетипового пристрою, однак із правильним введенням необхідних авторизаційних даних, що, на думку банку, свідчить про розголошення позивачкою конфіденційної інформації або надання доступу третім особам. Представник відповідача наголошував, що повідомлення про шахрайські дії надійшло до банку вже після проведення спірних транзакцій, а тому ризик збитків до моменту такого повідомлення покладається саме на користувача. Крім того, відповідач посилався на практику Верховного Суду щодо розподілу відповідальності у спорах про несанкціоновані операції та зазначав, що матеріали справи не містять належних доказів того, що операції були ініційовані іншою особою або внаслідок порушення банком вимог безпеки. Також представник відповідача звернув увагу, що частину коштів у сумі 35 950 грн банком було повернуто, а твердження позивачки про самовільне збільшення кредитного ліміту є безпідставними, оскільки кредитний ліміт був встановлений ще 13 січня 2025 року та надалі не змінювався. Окрім цього, відповідач просив суд зменшити розмір заявлених витрат на правничу допомогу з 20 000 грн до 2 000 грн, посилаючись на неспівмірність таких витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (а.с.82-86).
4. 21 квітня 2026 року від представника відповідача Роя В.Л. надійшли письмові пояснення щодо недобросовісності позивача, у яких він зазначив, що під час судового засідання 18 березня 2026 року позивачка ОСОБА_1 повідомила суду недостовірні відомості про наявність та розмір заборгованості за кредитною карткою, яка виникла внаслідок спірних операцій від 19 лютого 2025 року. Представник відповідача вказав, що відповідно до виписки по рахунку позивачки заборгованість у сумі 84 872,13 грн була повністю погашена ще 4 вересня 2025 року шляхом зарахування коштів зі «Скарбнички», переказів власних коштів позивача, інших платежів, а також надходження 50 000 грн від ФГ «РІТА М». Після повного погашення спірної заборгованості на рахунку позивачки навіть утворився позитивний залишок коштів. Також представник відповідача зазначив, що подальша заборгованість виникла вже внаслідок нових операцій самої ОСОБА_1 , зокрема переказу 50 000 грн з кредитної картки на власний зарплатний рахунок 4 вересня 2025 року. На думку відповідача, такі дії свідчать про суперечливу та недобросовісну поведінку позивача, яка спочатку добровільно погасила заборгованість, а в подальшому звернулась до суду з вимогою про відновлення залишку коштів та скасування заборгованості. У поясненнях представник відповідача послався на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22, відповідно до якого особа, яка добровільно сплачує кошти, усвідомлюючи відсутність обов`язку щодо їх сплати, а в подальшому вимагає їх повернення, діє суперечливо та недобросовісно. Представник відповідача вказав, що поведінка позивача підпадає під доктрину venire contra factum proprium та суперечить принципам добросовісності, справедливості й розумності, передбаченим цивільним законодавством. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив суд врахувати наведені обставини при вирішенні спору, відмовити у задоволенні позову, а також приєднати до матеріалів справи виписку по зарплатному рахунку позивачки за період з 1 серпня 2025 року по 20 квітня 2026 року (а.с.173-175).
5. 14 травня 2026 року від представника позивачки – адвоката Країла С.В. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких він просив при вирішенні справи врахувати правові висновки Верховного Суду щодо розподілу відповідальності у спорах про несанкціоноване списання коштів з банківських рахунків. Зокрема, представник позивачки послався на постанову Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, у якій зазначено, що сам по собі факт коректного введення даних для здійснення банківської операції не є беззаперечним доказом того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню персональних даних або платіжного інструменту. Також наголошено, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви мають тлумачитися на користь споживача як слабшої сторони у правовідносинах з банком. Представник позивачки зазначив, що аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом і у справах № 490/7829/23 та № 522/22780/15-ц (а.с.191, 192).
6. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.92, 116, 135, 189).
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
7. В прохальній частині позовної заяви представник позивачки – адвокат Країло С.В. просив витребувати у АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо карткового рахунку позивачки (а.с.8).
8. 31 жовтня 2025 року від представника відповідача Роя В.Л. надійшла заява про вступ у справу як представника АТ КБ «Приват Банк» (а.с.26).
9. 31 жовтня 2025 року від представника відповідача Роя В.Л. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.29).
10. 3 листопада 2025 року від представника позивачки – адвоката Країла С.В. надійшла заява про проведення судового засідання, що призначене на 3 листопада 2025 року, у відсутність позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.33-34).
11. 3 листопада 2025 року від представника відповідача Роя В.Л. надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів, що були витребувані на підставі ухвали (а.с.37).
12. 3 листопада 2025 року від представника відповідача Роя В.Л. надійшла заява про залучення до розгляду у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 (а.с.58).
13. 3 листопада 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про витребування у Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження №12025020180000047 від 19 лютого 2025 року, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень із обов`язковим долученням належним чином засвідченої копії кінцевого процесуального рішення у випадку його прийняття, а також копій матеріалів кримінального провадження і відомостей щодо осіб, які можуть бути причетні до вчинення цього кримінального правопорушення з наданням копій протоколів їх допиту (за наявності) (а.с.60-61).
14. 3 грудня 2025 року від представника позивачки – адвоката Країла С.В. надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.77).
15. 4 грудня 2025 року від представника відповідача Роя В.Л. надійшла заява про витребування у слідчого відділу Кам`янського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження № 12025020180000047 від 19 лютого 2025 року, у тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, із обов`язковим долученням належним чином засвідченої копії кінцевого процесуального рішення у випадку його прийняття, а також копій матеріалів кримінального провадження в тому числі копії заяв, пояснень та протоколу допиту ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні, а також відомості щодо встановлення особи (осіб), що можуть бути причетні до вчинення цього кримінального правопорушення з наданням копій протоколів їх допиту (за наявності) (а.с.80).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 
16. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 15 жовтня 2025 року відзив на позовну заяву, позивачці та відповідачу строк до 3 листопада 2025 року для подання відповіді на відзив та заперечення. Разом з тим, зобов`язано АТ КБ «Приват Банк» в строк до 15 жовтня 2025 року надати суду інформацію щодо карткового рахунку позивачки (а.с.24).
17. Копію ухвали суду та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав в електронному кабінеті підсистеми ЄСІТС.
18. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року допущено участь представника відповідача Роя В.Л. в судовому засіданні, призначеному на 3 листопада 2025 року о 11-00 год, в режимі відеоконференції (а.с.32).
19. Ухвалою суду від 3 листопада 2025 року залучено до участі у справі третю особу ОСОБА_2 , судове засідання по справі відкладено та зобов`язано Тульчинський РВП ГУНП у Вінницькій області надати суду інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження № 12025020180000047 від 19 лютого 2025 року, у тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень (а.с.63-64).
20. Ухвалою суду від 14 січня 2026 року судове засідання по справі відкладено (а.с.115).
21. Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року судове засідання по справі відкладено та зобов`язано Кам`янське РВП ГУНП у Дніпропетровській області надати суду інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження № 12025020180000047 від 19 лютого 2025 року, у тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень (а.с.126).
22. Ухвалою суду від 18 березня 2026 року судове засідання по справі відкладено та повторно зобов`язано Кам`янське РВП ГУНП у Дніпропетровській області надати суду інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження № 12025020180000047 від 19 лютого 2025 року, у тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень. Окрім цього, до Кам`янського РВП застосовано заходи процесуального примусу (а.с.133-134).
23. Ухвалою суду від 19 березня 2026 року виправлено описку в ухвалі суду від 18 березня 2026 року (а.с.137).
ІV. Пояснення учасників.
24. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та поданих письмових поясненнях. Позивачка зазначила, що заборгованість за кредитним лімітом виникла внаслідок вчинення щодо неї шахрайських дій невстановленими особами, які без її відома та згоди отримали доступ до карткового рахунку та здійснили несанкціоновані перекази коштів. Вказувала, що жодних даних третім особам не повідомляла, доступ до мобільного додатку не передавала, а про списання коштів дізналась уже після проведення спірних операцій, після чого негайно звернулась до банку та правоохоронних органів. Позивачка наголошувала, що саме банк, як професійний надавач фінансових послуг, зобов`язаний забезпечити належний рівень захисту рахунків та безпечність проведення банківських операцій. Представник позивачки також звертав увагу суду на те, що сам факт введення коректних авторизаційних даних не свідчить про вину клієнта та не доводить, що саме позивачка ініціювала спірні перекази чи сприяла їх проведенню. Крім того, представник позивачки зазначав, що здійснення у подальшому платежів по рахунку не свідчить про визнання законності спірної заборгованості, оскільки такі платежі здійснювались з метою уникнення нарахування штрафних санкцій, блокування рахунків та погіршення кредитної історії. Також позивачка просила врахувати, що в межах кримінального провадження встановлено факт руху коштів на рахунки третіх осіб та проведення операцій у місті Кам`янське Дніпропетровської області, до яких вона жодного відношення не має.
25. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Зазначив, що між банком та позивачкою існували договірні відносини, а всі спірні операції були проведені із дотриманням встановленої процедури автентифікації користувача через систему «Приват24», із використанням фінансового номера телефону, паролів та кодів підтвердження. Представник відповідача наголошував, що банк не встановив ознак технічного збою, несанкціонованого втручання у власні системи чи порушення правил безпеки з боку банку, а тому підстави для покладення відповідальності на відповідача відсутні. Також вказував, що повідомлення про можливі шахрайські дії надійшло до банку вже після завершення переказів, а до цього моменту банк не мав підстав блокувати операції чи обмежувати доступ до рахунку. Крім того, представник відповідача зазначив, що заборгованість, яка виникла після проведення спірних транзакцій, у подальшому була повністю погашена самою позивачкою шляхом внесення власних коштів, переказів та інших платежів, унаслідок чого на рахунку навіть утворився позитивний залишок коштів. На думку відповідача, такі дії свідчать про визнання позивачкою наявності відповідних зобов`язань перед банком. Також представник відповідача звертав увагу суду на те, що подальша заборгованість за рахунком виникла вже внаслідок нових фінансових операцій самої позивачки, а не через спірні перекази від 19 лютого 2025 року. Окрім цього, представник відповідача посилався на правові висновки Верховного Суду щодо принципу добросовісності учасників цивільних правовідносин та вважав, що позивачка діє суперечливо, оскільки спочатку добровільно погасила заборгованість, а в подальшому звернулась до суду з вимогами про її скасування та відновлення кредитного залишку.
V. Фактичні обставини встановлені Судом.
26. Відповідно до копії паспорта позивачки, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області (а.с.12).
27. Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025020180000047 від 19 лютого 2025 року, до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 190 КК України, за заявою ОСОБА_1 про незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом встановлення невідомими особами ліміту на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» та подальшого списання коштів на загальну суму 82 986,50 грн (а.с.14).
28. Згідно з копією листа АТ КБ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-250408757970 від 8 квітня 2025 року, Банк відмовив у поверненні коштів, списаних 19 лютого 2025 року з платіжної картки № НОМЕР_1 , зазначивши, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі «Приват24» після авторизації клієнта із використанням фінансового телефону та персональних даних доступу. При цьому Банк вказав, що такі дії були можливі лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації клієнта, а тому підстав для повернення коштів не вбачає. Також у листі рекомендовано звернутися до правоохоронних органів у разі наявності ознак шахрайських дій (а.с.15-16).
29. Відповідно до копії адвокатського запиту адвоката Країла С.В. від 9 червня 2025 року, адресованого АТ КБ «Приват Банк», останній просив надати детальну інформацію щодо всіх операцій, проведених 19 лютого 2025 року з банківською карткою № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 , у проміжок часу з 00-00 год до 03-00 год. У запиті зазначено, що, зі слів клієнтки, невідомі особи шляхом зміни кредитного ліміту картки та за відсутності належного реагування служби безпеки банку заволоділи грошовими коштами у сумі 82 966,50 грн. Також адвокат просив повідомити про заходи, вжиті банком для запобігання несанкціонованому доступу до карткового рахунку, та надати належним чином завірені копії документів на підтвердження відповідної інформації (а.с.17-18).
30. Згідно з копією листа АТ КБ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-25061750765 від 20 червня 2025 року, наданого у відповідь на адвокатський запит адвоката Країла С.В., Банк відмовив у наданні запитуваної інформації щодо операцій по картковому рахунку ОСОБА_1 , посилаючись на те, що така інформація є банківською таємницею. У листі зазначено, що для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, необхідно надати письмовий дозвіл клієнта банку на її розкриття, оформлений відповідно до вимог законодавства та нормативних актів Національного банку України. Оскільки до адвокатського запиту не було додано повного переліку необхідних документів, зокрема письмового дозволу клієнта на розкриття банківської таємниці, Банк повідомив про неможливість надання запитуваної інформації (а.с.20).
31. На підтвердження належності банківських карток позивачці та факту їх використання до матеріалів справи долучено фотознімок, на якому ОСОБА_1 зображена з банківськими картками АТ КБ «Приват Банк» у руках. Зазначений фотознімок підтверджує користування позивачкою відповідними платіжними картками та їх перебування у її володінні (а.с.39-40).
32. Згідно з копією інформації щодо змін кредитного ліміту за договором, наданої АТ КБ «Приват Банк», кредитний ліміт по картковому рахунку ОСОБА_1 неодноразово змінювався банком у різні періоди, а станом на 16 квітня 2025 року був збільшений з 85 000 грн до 120 000 грн. Надана таблиця містить відомості про дати встановлення нового кредитного ліміту, попередній та новий розмір ліміту, а також коментарі щодо підстав таких змін (а.с.41).
33. Відповідно до копії виписки по особовому рахунку АТ КБ «Приват Банк» за період з 1 травня 2024 року по 30 жовтня 2025 року, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , по банківській картці здійснювались численні операції з переказу грошових коштів, розрахунки за товари та послуги, зняття готівки, а також міжнародні транзакції в іноземній валюті. Згідно з випискою, зафіксовано перекази на користь третіх осіб, списання коштів через торговельні мережі та онлайн-сервіси, зокрема іноземні платіжні системи і торгові точки. Також у виписці містяться дані про зарахування коштів на рахунок, комісії банку та конвертацію валют. Окрім цього, у виписці відображено операції із використанням картки за межами України, зокрема в торговельних мережах та сервісах Великої Британії й Ірландії, а також регулярні списання коштів у євро та доларах США (а.с.42-46).
34. Згідно із копією анкети належної перевірки клієнта АТ КБ «Приват Банк» від 29 листопада 2023 року, банком було проведено ідентифікацію ОСОБА_1 , зазначено її персональні, паспортні та контактні дані, інформацію про місце проживання, соціальний статус, джерела доходів та фінансовий стан. Також документ містить угоду про використання простого електронного підпису та підписи клієнта і працівника банку (а.с.47-48).
35. Відповідно до копій матеріалів службової перевірки АТ КБ «Приват Банк» щодо можливого шахрайського заволодіння коштами клієнта ОСОБА_1 , банком проведено аналіз руху коштів, логів входу до «Приват24», IP-адрес, пристроїв та історії авторизацій. Згідно з матеріалами перевірки, 19 лютого 2025 року з банківської картки клієнта було здійснено перекази грошових коштів на інші банківські картки, зокрема на ім`я ОСОБА_2 . У документах також містяться відомості про використання мобільних пристроїв, IP-адрес, браузерів та підтвердження входів до системи «Приват24». Крім того, у висновках перевірки зазначено, що вхід до облікового запису здійснювався як із типового пристрою клієнта, так і з інших пристроїв, а також наведено інформацію щодо зміни паролю, підтвердження операцій та використання PIN-коду картки. За результатами перевірки банком зроблено висновок про можливе розголошення клієнтом конфіденційної інформації, при цьому збитків банку завдано не було (а.с.49-57).
36. Відповідно до матеріалів кримінального провадження №12025020180000047, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, встановлено, що 19 лютого 2025 року близько 02-00 год невідомі особи, діючи умисно, з корисливих мотивів та шляхом обману, незаконно змінили кредитний ліміт банківської картки потерпілої ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритої в АТ КБ «Приват Банк», після чого здійснили несанкціоновані перекази грошових коштів на загальну суму 82966,50 грн на банківські рахунки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , чим спричинили потерпілій значну матеріальну шкоду. Під час досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області про надання тимчасового доступу до речей і документів, отримано від АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо руху коштів по вказаних рахунках, анкетних даних їх власника, IP-адрес, геолокацій, технічних характеристик пристроїв, історії входів до системи інтернет-банкінгу та фінансових операцій. За результатами аналізу наданої банком інформації встановлено, що зазначені банківські рахунки та прив`язані до них картки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 відкриті на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Також встановлено, що після надходження коштів на вказані рахунки частина грошових коштів була переведена між картковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_2 , а 19 лютого 2025 року о 09-29-55 год здійснено видачу готівкових коштів у сумі 5000 грн у касі Кам`янського відділення АТ КБ «Приват Банк» «Прометей», розташованого за адресою: м. Кам`янське, проспект Свободи, буд. 40. Крім цього, встановлено, що вхід до системи інтернет-банкінгу та проведення фінансових операцій здійснювались із використанням мобільних пристроїв типу Redmi та iPhone 11,8, а зафіксовані IP-адреси та геолокаційні координати відповідають території м. Кам`янське Дніпропетровської області. У ході аналізу руху коштів також встановлено, що карткою № НОМЕР_5 здійснювались розрахунки у торговельних закладах «Аврора» та «Полуничка», розташованих у м. Кам`янське Дніпропетровської області за адресами: бульвар Будівельників, 37К, 24а та 37М. Вказані обставини, а також сукупність отриманих банківських, технічних та геолокаційних даних свідчать про можливу причетність ОСОБА_2 до вчинення шахрайських дій, пов`язаних із незаконним заволодінням коштами потерпілої, а також про здійснення частини дій, пов`язаних із використанням та обготівкуванням викрадених коштів, на території Дніпропетровської області, у зв`язку з чим органом досудового розслідування порушено питання про визначення належної підслідності кримінального провадження відповідно до вимог статті 218 КПК України (а.с.141-172).
37. Відповідно до копії виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , після здійснення 19 лютого 2025 року спірних операцій та утворення заборгованості за кредитним лімітом у розмірі 84872,13 грн, у подальшому на рахунок надходили кошти з метою погашення зазначеної заборгованості, зокрема шляхом зарахування коштів на рахунок «Скарбничка», поповнення картки грошовими переказами, переказів власних коштів із картки позивача та сплати обов`язкових платежів. З виписки вбачається, що 19 лютого 2025 року на рахунок зараховано 13583,34 грн, 20 лютого 2025 року — 35900 грн, 4 березня 2025 року — 15000 грн, а також упродовж квітня-серпня 2025 року здійснювались інші платежі та перекази для погашення заборгованості. Крім того, 4 вересня 2025 року на рахунок було зараховано 50000 грн із призначенням платежу «на господарські потреби». Внаслідок проведених операцій заборгованість за кредитним лімітом, яка виникла після здійснення спірних переказів 19 лютого 2025 року, була повністю погашена, а на картковому рахунку утворився позитивний залишок коштів у розмірі 30041,03 грн (а.с.176-184).
VІ. Оцінка Суду.
38. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
39. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
40. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
41. За змістом статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами; банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
42. Положення статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» містять поняття: банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
43. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
44. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
45. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
46. Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
47. У цьому Законі не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. І особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача.
48. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
49. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
50. У відповідності до статті 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів.
51. Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
52. Згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежний платник - особа, з рахунку якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.
53. Згідно зі статтею 7 та пунктів 38.1 і 38.4 статті 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання.
54. Відповідно до пункту 18.3 статті 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу.
55. Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приват Банк» існували договірні правовідносини щодо надання банківських послуг та користування кредитним лімітом по банківській картці. Як видно з матеріалів справи, 19 лютого 2025 року з карткового рахунку позивачки були здійснені перекази грошових коштів на загальну суму 82966,50 грн, у зв`язку з чим за фактом можливих шахрайських дій було розпочато кримінальне провадження за частиною четвертою статті 190 КК України.Разом з тим, із наданих банком матеріалів службової перевірки вбачається, що спірні операції були здійснені через систему «Приват24» після проходження процедури автентифікації користувача із використанням фінансового номера телефону, паролів доступу та кодів підтвердження операцій. Також встановлено, що авторизація в системі здійснювалася із введенням коректних даних доступу, а частина входів відбувалася з типового для позивачки пристрою. Доказів технічного збою у роботі банківської системи, несанкціонованого втручання в автоматизовані системи банку чи компрометації банком персональних даних клієнта матеріали справи не містять.Суд враховує, що сам по собі факт відкриття кримінального провадження та внесення відповідних відомостей до ЄРДР не є безумовним доказом неправомірності дій банку чи автоматичною підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності. При цьому матеріали кримінального провадження дійсно містять відомості про рух коштів на рахунки третіх осіб та можливу причетність ОСОБА_2 до вчинення шахрайських дій, однак у межах даної цивільної справи судом не встановлено належних та допустимих доказів того, що саме банк, його службові особи допустили порушення вимог законодавства або умов договору при проведенні спірних операцій.
56. Оцінюючи доводи позивачки про відсутність її волевиявлення на здійснення спірних переказів, суд також бере до уваги, що після проведення операцій позивачкою здійснювалися регулярні платежі, спрямовані на погашення утвореної заборгованості, у тому числі шляхом зарахування коштів зі «Скарбнички», внесення власних коштів, поповнення рахунку грошовими переказами та іншими платежами. Як убачається з виписки по рахунку, станом на 4 вересня 2025 року заборгованість за кредитним лімітом, яка виникла після проведення спірних операцій, була повністю погашена, а на рахунку позивачки утворився позитивний залишок коштів у сумі 30041,03 грн.
57. Суд критично оцінює доводи сторони позивача про те, що здійснення платежів по рахунку не свідчить про визнання заборгованості, оскільки такі твердження спростовуються характером та тривалістю подальших фінансових операцій позивачки. Позивачка після 19 лютого 2025 року не зверталась до банку із заявою щодо ненарахування процентів на кредитну заборгованість та штрафних санкцій, а самостійно повністю погасила борг. Після 4 вересня 2025 року, коли на банківському рахунку позивачки утворився позитивний залишок, вона знову переказала кошти на інші рахунки, в результаті чого утворилося від`ємне значення на рахунку, а відтак, виникли нові правовідносини між позивачкою та банком з приводу нового кредиту. ,
58. Крім того, суд враховує, що відповідно до матеріалів справи повідомлення про можливі шахрайські дії надійшло до банку вже після проведення спірних транзакцій. Доказів того, що до моменту здійснення переказів банк був обізнаний про можливе несанкціоноване втручання або мав об`єктивну можливість запобігти проведенню операцій, матеріали справи не містять.Посилання представника позивачки на правові висновки Верховного Суду щодо недопустимості покладення відповідальності на користувача лише з підстав правильного введення авторизаційних даних суд враховує, однак зазначає, що правова оцінка у кожній справі здійснюється з урахуванням конкретних встановлених обставин та сукупності досліджених доказів. У даній справі судом встановлено не лише факт коректного підтвердження операцій, а й подальше добровільне погашення позивачкою заборгованості, відсутність доказів порушення банком правил безпеки та відсутність підтвердження неналежного виконання банком своїх обов`язків.
59. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належних, допустимих та достатніх доказів того, що спірні операції були проведені саме внаслідок неправомірних дій або бездіяльності банку, позивачкою суду не надано.Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено факту порушення АТ КБ «Приват Банк» її прав як споживача фінансових послуг, а також не доведено наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку щодо відновлення кредитного залишку та скасування заборгованості.Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні основних позовних вимог, підстав для стягнення з відповідача судових витрат на користь позивачки також не вбачається.
60. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві та письмових поясненнях, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З цих підстав, 
Керуючись статтями 137, 141, 259, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, Суд, -
у х в а л и в :
1. В задоволенні позову адвоката Країла Степана Васильовича, що поданий в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів – відмовити.
На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).
Повне рішення суду складено 20 травня 2026 року.
Ім`я (найменування) сторін:
Позивачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_7 , ід.№ НОМЕР_8 , зареєстрована по АДРЕСА_2 .
Представник позивачки: адвокат Країло Степан Васильович, який знаходиться по вул. Героїв Майдану 224, в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000479 від 22 травня 2019 року, видане Радою адвокатів Вінницької області на підставі рішення №5/19 від 19 травня 2019 року, діє на підставі ордеру серії АВ №1208750 від 9 червня 2025 року.
Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», що знаходиться по вул. Набережна, буд. 30, м. Дніпро, 49094, ЄДРПОУ 14360570.
Представник відповідача: за довіреністю від 16 липня 2024 року №11590-К-О Рой Володимир Леонідович. 

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА