Справа № 643/4016/26
Провадження № 3/643/1113/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13.05.2026      м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 203141 від 22.02.2026 року ОСОБА_2 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться здоров`ям дитини, матеріально не допомагає на протязі останніх 10 років, дитина мешкає за іншою адресою, чим самоусунулась від виховання своєї малолітньої доньки
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання та sms-повідомлення на зазначений у протоколі номер телефону. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Суб`єктами правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП є, в першу чергу, батьки неповнолітнього - батько і мати, незалежно від того, де і ким із них він виховується. Навіть якщо дитина перебуває в родичів або близьких знайомих, відповідальність за їх виховання лежить на батьках. Суб`єктами правопорушення можуть бути також особи, які замінюють батьків, якщо вони призначені опікунами або піклувальниками в порядку, установленому Сімейним кодексом України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Положеннями ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а під ухиленням розуміється саме невиконання обов`язків, які чітко передбачені законодавством.
Водночас, у даній справі, виходячи з наданих суду доказів (протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень ОСОБА_4 ) неможливо однозначно встановити, що ОСОБА_4 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Інших доказів, які б свідчили про невиконання ОСОБА_4 батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини всупереч вимог ст. 251 КУпАП суду надано не було.
Разом із тим, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_2 зазначена матір`ю ОСОБА_5 , що свідчить про невідповідність анкетних даних особи дитини у матеріалах справи.
Суд зазначає, що справа про адміністративне правопорушення, з урахуванням загального характеру законодавчого положення, а також профілактичної та каральної мети стягнень, є притаманним кримінальному провадженню, а отже і сам зміст складеного протоколу має відповідати вимогам для змісту обвинувального акту, зокрема і чіткого викладу фактичних обставин та конкретності інкримінованого правопорушення.
При цьому, суд не має права самостійно редагувати фабулу (суть) адміністративного правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. Відсутність у фабулі адміністративного правопорушення, яка викладена у відповідному протоколі, усіх істотних ознак складу правопорушення є самостійною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.
Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина  ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 184, 247, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд

ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя           Н.В. Новіченко