Справа № 127/1755/26
Провадження № 22-ц/801/941/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року	Справа № 127/1755/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2026 року, ухвалене суддею Антонюком В.В. в м. Вінниці, повне рішення складено 02 березня 2026 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ ФК «Ейс») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №815436086 від 21 березня 2021 року у розмірі 62 461,20 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №815436086 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.
У подальшому відповідач збільшив суму кредиту, а саме до 19 750 грн.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 та ряд додаткових угод до нього. 
Також, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, за умовами якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача.
11 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало з позивачем договір факторингу №11/07/25-Е, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
При цьому, право вимоги по кредитному договору було відступлено на підставі реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином, та саме з дати підписання реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору.
Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 62 461,20 грн, яка складається з наступного: 17 331,13 грн - заборгованість по тілу кредиту; 45 130,07 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ ФК «Ейс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також просить вирішити питання судових витрат.
У скарзі зазначає, що суд першої інстанції визнав факт укладення сторонами кредитного договору та підтвердив наявність зобов`язань, що виникли на його підставі. Крім того, суд встановив факт укладення договорів факторингу разом із відповідними додатковими угодами, а також факт переходу права вимоги відповідно до реєстрів. Судом відмовлено у задоволенні позову з мотивів нібито не доведення переходу права вимоги. Факт переходу права вимоги за договорами факторингу доведений позивачем. Надані позивачем витяги з Реєстру прав вимоги № 140 від 29 червня 2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, Реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року та Реєстру Боржників №Б/Н від 14 липня 2025 року за Договором факторингу №11/07/25-Е від 11 липня 2025 року підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також в них зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін. Позиція суду першої інстанції є суперечливою, оскільки суд підтверджує, що право вимоги перейшло на кожному етапі факторингового ланцюга. Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про неможливість переходу права вимоги, відмовляючи у задоволенні позовних вимог на підставі факту укладення договору факторингу, адже не врахував, що предметом договору є відступлення прав вимоги, які закріплені у реєстрі, який, в свою чергу, належним чином оформлено та підписано сторонами в межах дії договору та подано разом з позовною заявою.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Встановлено, що 21 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір №815436086, згідно з яким Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, на суму 600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 1.1. Договору).
Пунктом 1.2. Договору сторони погодили, що Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»). У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту. 
Встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування Позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору, строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х Y), де: Z кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період дорівнює 30 днів (п. 1.3 Договору).
Відповідно до п. 1.4. Договору за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 536,55 (п`ятсот тридцять шість цілих п`ятдесят п`ять сотих) процентів річних, що становить 1,47 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1. договору); за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 536,12 (п`ятсот тридцять шість цілих дванадцять сотих) процентів річних, що становить 1,47 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті (пункт 1.4.2. договору). У випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору. (пункт 1.4.3. договору).
Відповідно до п. 1.6. договору основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.7. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.7.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.
У пункті 1.7. договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (пункт 1.7.1. договору); з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. (пункт 1.7.2. договору); п. 1.8. Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. Договору, нараховуються за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення суми Кредиту Позичальником;.
Відповідно до п. 4.2. Строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.2 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.3. та п. 1.7. Договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання.
Згідно з п. 4.3. Договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Вказаний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2UT56, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Також ОСОБА_1 підписано одноразовим ідентифікатором (MNV2UT56) Графік розрахунків, який є Додатком №1 до договору. 
У паспорті споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору №815436086 від 21 березня 2021 року викладено основні умови кредитування, що дублюють умови, вказані у договорі.
22 березня 2021 року, 25 березня 2021 року, 26 березня 2021 року, 27 березня 2021 року, 28 березня 2021 року, 29 березня 2021 року, 30 березня 2021 року, 02 квітня 2021 року, 10 квітня 2021 року, 13 квітня 2021 року 14 квітня 2021 року, 15 квітня 2021 року, 16 квітня 2021 року та 17 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , укладено додаткові угоди, якими сторони домовилися збільшити суму кредиту на строк дії договору і викласти графік платежів в новій редакції.
Згідно останнього графіку розрахунків, загальна сума кредиту становить 17 331 грн.
Факт переказу на рахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі, визначеному кредитним договором та додатковими угодами до нього, підтверджується платіжними дорученнями.
На виконання ухвали суду від 30 січня 2026 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що в банку на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 . Також емітувались інші картки та підтверджено факт зарахування коштів на вказану картку, на підтвердження чого надано банківську виписку (а.с.307-310).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором.
У пункті 4.1 цього договору зазначено, що право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» в день підписання сторонами реєстру прав вимог. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року та 31 грудня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» були укладені додаткові угоди щодо продовження строку дії укладеного між сторонами договору факторингу.
20 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» підписано реєстр прав вимоги №140, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №81 5436086 від 21 березня 2021 року на загальну суму 41 732,96 грн: 17 331,13 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24 401,83 грн заборгованість за процентами, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги.
31 грудня 2021 року сторони підписали також Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2021 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №140 від 29 червня 2021 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 19 червня 2021 року становить 41 732,96 грн: 17 331,13 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24 401,83 - грн заборгованість за процентами.
Також, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01 (далі Договір факторингу 2).
Додатковими угодами №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року продовжено строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року до 30 грудня 2024 року включно.
Розділом 2 Договору факторингу 2 визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу 2 під правом вимоги розуміється всі права ТОВ «Таліон Плюс» за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за цим Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до цього Договору. (п. 1.5. цього договору). Право вимоги переходить від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог , по формі установленій в Відповідному додатку (п. 4.1. цього договору).
ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №11 від 31 серпня 2023 року до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Позивачем надано Витяг з Реєстру прав вимог, що містить дані Відповідача, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 становить 62 461,20 грн: 17 331,13 грн - заборгованість за тілом кредиту; 45 130,07 грн - заборгованість за процентами.
31 серпня 2023 року сторонами підписано Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно реєстру прав вимоги №11 від 31 серпня 2023 року.
Суд звертає увагу, що підписання реєстру прав вимог - передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності Договору факторингу - до 30 грудня 2024 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14 липня 2021 року становить 62461,20 грн: 17 331,13 грн - заборгованість за тілом кредиту; 45 130,07 грн - заборгованість за процентами.
Також, 11 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до п.1.1. за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору (п.1.1.). Витяг з Реєстру Боржників долучено до позовної заяви. 
Згідно з п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (Позивач) Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2.
Згідно з витягом з Реєстру боржників, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 62 461,20 грн: 17 331,13 грн - заборгованість за тілом кредиту; 45 130,07 грн - заборгованість за процентами (додаток додано до позовної заяви).
На підтвердження переходу права вимоги до позивача, разом з позовною заявою долучено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №11/07/25-Е від 11 липня 2025 року, а також платіжні інструкції.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору, ТОВ «ФК «Ейс», як новий кредитор, звернулося до суду із вказаним позовом. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Оскільки ОСОБА_1 , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності дост. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістомст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи встановив, що правовідносини за кредитним договором №815436086 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 виникли 21 березня 2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Витяг з Реєстру прав вимоги № 140, в якому зазначено відповідача ОСОБА_1 датується 29 червням 2021 року, тобто більш ніж через 3 роки після укладення договору відступлення права вимоги, а отже суд вважав, що на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Таким чином, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги стосовно ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №815436086 від 21 березня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон плюс», відповідно від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс».
Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у виді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
ТОВ «ФК «ЕЙС» до позовної заяви не подано належних доказів оплати за договорами факторингу на кожному етапі відступлення права вимоги.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Апеляційний суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази вважає, що висновки суду першої інстанції суперечать доказам у справі та не ґрунтуються на вищенаведених нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Зі змісту договорів факторингу від 28 листопада 2018 року та від 05 серпня 2020 року слідує, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог.
Разом із вказаними договорами факторингу позивачем було надано і відповідні реєстри від 20 червня 2021 року та від 31 серпня 2023 року.
Зі змісту договору факторингу від 11 липня 2025 року слідує, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників.
Разом із вказаним договором факторингу було надано акт прийому передачі реєстру боржників від 11 липня 2025 року.
Тобто позивачем разом із позовною заявою подано усі документи на підтвердження переходу до нього прав вимоги до відповідача.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки умовам договорів факторингу з приводу моменту переходу права вимоги.
Умовами договорів факторингу не передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими в день отримання клієнтом в повному обсязі оплати за такими договорами.
Враховуючи викладене, посилання суду першої інстанції на недоведеність переходу права вимоги у зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату за договорами факторингу, є помилковими.
У Постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі №753/25081/21 зазначено, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Отже доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.
Що стосується розміру заборгованості, то апеляційний суд виходить з наступного.
З розрахунку заборгованості слідує, що ОСОБА_1 не було повернуто тіло кредиту, яке з урахуванням сплачених позичальником коштів становить 17 331,13 грн, а відтак вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Що стосується процентів, то апеляційний суд виходить з того, що за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З розрахунку заборгованості слідує, що проценти у розмірі 45 130,07 грн нараховані за період з 21 березня 2021 року (дата укладення кредитного договору) по 20 серпня 2021 року.
Тобто проценти нараховані в межах строку дії договору (п.1.2, 1.3 та п.4.3 договору).
Крім того, з розрахунку заборгованості слідує, що ОСОБА_1 було сплачено 7 806 грн (05 квітня 2021 року – 4 195 грн, 23 квітня 2021 року – 3 586 грн, 26 травня 2021 року – 15 грн, 28 травня 2021 року – 5 грн, 31 травня 2021 року – 5 грн), які були зараховані на погашення тіла та процентів.
Часткова сплата боржником боргу відноситься до дій, що свідчать про визнання боргу. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2024 року при розгляді справи №758/4213/21 і така практика є усталеною.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Ейс» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 62 461,20 грн.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційна скарга ТОВ ФК «Ейс» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимог позову та апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 662,40 грн, а також за подання апеляційної скарги в розмірі 3 993,60 грн.
У позовній заяві ТОВ «Ейс» просило стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 7000 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було надано (в копіях): - договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01, укладений 20 серпня 2025 року між ТОВ «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та Партнери»; - додаткову угоду №25770918690 від 01 вересня 2025 року до вказаного договору; - довіреність; - акт прийому-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Ейс» просило стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 6 000 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було надано (в копіях): - акт прийому-передачі наданих послуг від 02 березня 2026 року. 
У ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У частині шостій вказаної статті зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, зважаючи на знаходження на розгляді у судах різних інстанцій значної кількості таких справ, що свідчить про їх однотипність та шаблонність позовів в такій категорій справ, беручи до уваги ненадання позивачем протоколу погодження вартості послуг, про який йде мова у п.3.3 договору про надання правової допомоги, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 3000 гривень, та понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 гривень.
Керуючись ст. 137, 141, 367, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнии.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за договором №815436086 від 21 березня 2021 року у загальному розмірі 62 461 (шістдесят дві тисячі чотириста шістдесят одна) гривень 20 копійок, з яких: 17 331,13 грн - заборгованість за тілом кредиту; 45 130,07 грн - заборгованість за процентами.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (ЄДРПОУ 42986956) понесені судові витрати: судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривень 40 копійок; витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень; судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 993 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три) гривень 60 копійок; витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк