ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1450/26 Справа № 201/7262/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката Манойлова Д.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Соборного районного суду м. Дніпра від 13 листопада 2025 року, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, -, - 

ВСТАНОВИВ:
Постановою Соборного районного суду м. Дніпра від 13 листопада 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв?язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУПА 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 31.05.2025 року о 15-20 годині керуючи автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху та повороті ліворуч в районі буд. 16 по вул. Володимира Вернадського в м. Дніпрі не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним зліва мотоциклом «Kawasaki», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР, за що ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, спричинивши матеріальні збитки та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Манойлов Д.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Разом з апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, просив визнати причини пропуску строку поважними.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. 
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
3 матеріалів адміністративної справи вбачається, що постановою судді Соборного районного суду м.Дніпра від 13 листопада 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв?язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Як вбачається з наданих матеріалів особу, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи у Соборному районному суді м. Дніпра призначеного на 13 листопада 2025 року.
Разом з тим, на адресу ОСОБА_1 судом направлялися судові повістки з викликом на судове засідання. У вказану дату зазначена особа у судове засідання не з?явилась, причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. У матеріалах справи містяться заяви сторони захисту про ознайомлення з матеріалами справи, клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, про виклик свідків, а також письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.
Доводи захисника про те, що строк на оскарження пропущений з поважних причин, не витримує критики в світлі наявних у матеріалах справи обставин. 3 матеріалів випливає, що ОСОБА_1 був належним чином поінформований про конкретну дату й час розгляду; при цьому він особисто не з?явився на призначене судове засідання, що може свідчити про умисне ухилення від участі у провадженні та небажання реалізувати надані йому процесуальні права. Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови суду першої інстанції, у судовому засіданні був присутній захисник ОСОБА_1 — адвокат Манойлов Д.А., який наполягав на розгляді справи за відсутності свого підзахисного, провадження в справі просив закрити, з мотивів, зазначених у письмовому запереченні на даний протокол.
Вищенаведені обставини свідчать про умисний характер ухилення ОСОБА_1 від участі у розгляді справи, може розцінюватися як свідоме намагання уникнути адміністративної відповідальності.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної адміністративної справи не є обов`язковою. Відкладення розгляду адміністративної справи не має перешкоджати розгляду справи зі збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах визначених строків, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Враховуючи, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про розгляд судом складеного відносно нього адміністративного матеріалу, однак жодного разу до суду не з?явився, правом на надання суду своїх письмових пояснень щодо адміністративних матеріалів не скористався, так само як не скористався і правом брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), натомість подавав різні клопотання про відкладення розгляду справ. Такі дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спрямовані на ухилення від відповідальності внаслідок спливу строку, визначеного ст. 38 КУпАП. 
Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції, інтереси ОСОБА_1 представляв — професійний адвокат Манойлов Д.А., який будучи професійним фахівцем у галузі права, який надає юридичну допомогу не міг бути необізнаним про порядок та строки оскарження постанови суду першої інстанції.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Оскільки норми КУПАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № и3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.
В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що зазначену апелянтом причину пропуску строку не можливо вважати поважною, тобто такою, що об?єктивно перешкоджала особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.
Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії учасниками судового провадження.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що апелянтом не наведено поважних причин, які б могли слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.
З огляду на вищевикладене, а також оскільки апелянт в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП. 
Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника Манойлова Дмитра Анатолійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про понрвлення строку на апеляційне оскарження постанови Соборного районного суду м. Дніпра від 13 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, через неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду        О.Ю. Іванченко