Справа № 947/7379/26
Провадження № 1-кп/947/789/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026 року
Колегія суддів Київського районного суду м. Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
судді ОСОБА_2 
судді ОСОБА_3 
при секретарі ОСОБА_4 
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
представника потерпілого ОСОБА_8 
потерпілого ОСОБА_9 
захисника ОСОБА_10 
обвинуваченого ОСОБА_11 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025163480000613 від 25.09.2025 року відносно 
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 
- 27.05.2022 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року скасовано звільнення від відбування покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року за ч. 1 ст.121 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки, та направлено для відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, покарання у виді позбавлення волі не відбував,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, 
ВСТАНОВИЛА:

25.09.2025 року приблизно о 21.40 годин між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які перебували в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_12 шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_11 25.09.2025 року приблизно о 21.55 годин, знаходячись у коридорі квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , діючи з особливою жорстокістю, усвідомлюючи, що такими діями завдає потерпілому сильного болю та особливих фізичних страждань, бажаючи їх спричинити саме у такий спосіб, кинув ОСОБА_12 на підлогу та на протязі тривалого часу умисно наніс зі значною силою руками та обутими ногами численні удари в область голови та тулубу останнього.
Під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_11 разом з потерпілим перемістилися у кімнату зазначеної квартири, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_12 , діючи з особливою жорстокістю, усвідомлюючи, що такими діями завдає потерпілому сильного болю та особливих фізичних страждань, бажаючи їх спричинити саме у такий спосіб, ОСОБА_11 , незважаючи на відсутність активних фізичних дій та супротиву з боку ОСОБА_12 , умисно наніс зі значною силою численні удари (не менше 39 ударів) в область голови ОСОБА_12 , металевим руків`ям спеціального пристрою для стрільби патронами спорядженими еластичними кулями травмувальної дії«ФОРТ-12РМ», який він перед цим відібрав у останнього.
В результаті вказаних протиправних дії ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_12 спричинені наступні тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, грудної клітини і живота, яка включає: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді сукупності наступних ушкоджень: множинних забитих ран на голові, в правій і лівій тім`яних ділянках, потиличній ділянці, правій і лівій скроневих ділянках і лобній ділянці (загальною кількістю 18 штук), аналогічних ран на обличчі по всім ділянкам (загальною кількістю 21 штука), крововиливів у м`які тканини голови, які займають лобну ділянку, праву і ліву тім`яні ділянки, праву і ліву скроневі ділянки, потиличну ділянку, осколкового перелому луски правої скроневої кістки від якого відходять додаткові розгалужені лінії на піраміду правої скроневої кістки і на передню черепну ямку справа, крововиливу під тверду мозкову оболонку на основі черепа і частково на опуклій поверхні, внутрішньошлуночкових крововиливів; закриту травму грудної клітки у вигляді сукупності наступних ушкоджень: множинних сінців на передній стінці грудної клітки, переломів 6-8-го правих ребер по середньо-ключичній, за прямим механізмом утворення; 6-9-го правих ребер по навкологрудинній лінії, за непрямим механізмом утворення; 7-9-го лівих ребер по середньоключичній лінії, за прямим механізмом утворення, з крововиливами під плевру і м`які тканини грудної клітки в проекції переломів, крововиливів в тканині легенів; закриту травму органів черевної порожнини у вигляді сукупності наступних ушкоджень: множинних синців на передній стінці живота, розривів на діафрагмальній поверхні правої частки печінки, в ділянці вирізки і круглої зв`язки печінки, аналогічні розриви на вісцеральній поверхні правої частки печінки, крововиливів у товщі брижі кишечника і жирових капсулах нирок, розривів на вісцеральній поверхні селезінки в ділянці воріт, крововиливу в черевну порожнину; множинні синці на зовнішніх поверхнях правого і лівого плечей по всій довжині, в ділянці ліктьових суглобів, на задніх і зовнішніх поверхнях правого і лівого передпліч і на тильних поверхнях правої і лівої кистей.
Сукупність вказаних ушкоджень, які складають комплекс поєднаної травми голови, грудної клітки і живота були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цим критерієм, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», є тяжкими тілесними ушкодженнями.
Смерть ОСОБА_12 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною поєднаною травмою голови, грудної клітки і живота у вигляді сукупності вищезазначених ушкоджень і настала від травматичного шоку.
В подальшому, ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.
Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство),вчинене з особливою жорстокістю.
Крім того, 25.09.2025 року приблизно о 22:10 годин, у ОСОБА_13 , який перебував у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , та розуміючи що потерпілий ОСОБА_12 після спричинення йому тілесних ушкоджень знаходиться у непритомному стані, виник злочинний умисел на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно в умовах воєнного стану введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/22 «Про ведення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який пролонговано по теперішній час, ОСОБА_11 знаходячись в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, переконавшись, що ОСОБА_12 знаходиться в непритомному стані, шляхом вільного доступу, скориставшись безпорадним станом останнього, таємно викрав мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» 6/128GB (MLTT3LL/A), вартість якого становить 18240 грн., та спеціальний пристрій для стрільби патронами спорядженими еластичними кулями травмувальної дії «ФОРТ-12РМ», 9мм Р.А., с/н: НОМЕР_1 , 2010 року виготовлення, в справному стані, та одинадцятьма набоями 9мм Р.А., вартість якого становить 20095,03 грн.
Після чого, ОСОБА_11 безперешкодно покинув місце вчинення злочину, в подальшому розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши тим самим майнову шкоду потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 38335,03 грн. 
Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази. 
Зокрема, обвинувуачений підтвердив, що 25.09.2025 року приблизно о 21.40 годин він перебував у квартирі потерпілого ОСОБА_12 , розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_12 , виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої він кинув ОСОБА_12 на підлогу та почав його бити, а саме умисно наніс потерпілому руками та обутими ногами численні удари в область голови та тулубу. В ході побиття вони перемістись у приміщення кімнати, де він продовжив наносити потерпілому удари, в тому числі металевим травматичним пістолетом, який належав потерпілому. Після того, як потерпілий зненпритомнив, він вирішив скоїти крадіжку його майна, а саме таємно викрав мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» та травматичний пістолет «ФОРТ-12РМ», після чого з місця вчинення злочину втік.
У скоєному щиро розкаявся, жалкує про вчинене ним вбивсто та крадіжку, просив суворо не карати та просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України. 
Потерпілі надали заяви про розгляд кримінального провадження в їх відсутність. 
Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене з особливою жорстокістю та ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, рецидив злочину.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду.
Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.
Також враховуючи спосіб скоєння злочину, поведінку обвинуваченого під час скоєння злочину, після скоєння злочину і під час розгляду справи судом, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений характеризує жорстокістю, підвищеною збудливістю, неповажним відношенням до людей і є особою схильною до скоєння особливо тяжких злочинів та має високий рівень небезпеки для суспільства. 
Частиною 1 статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конституції України, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини. 
Відповідно до абзацу 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадян» № 7 від 30.05.1997 року, суди як органи державної влади зобов`язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення.
Статтею 2 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою у Римі 4 листопада 1950 року (ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, дата набрання чинності для України 11.09.1997 року) встановлено, що право кожного на життя охороняється законом.
В той же час, у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 зазначеного Пленуму Верховного суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину , суди повинні виходити з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив ,мета, спосіб, стадія вчинення кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо.)
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше судимий, характеризується задовільно, при визначенні покарання колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав, усвідомив неправомірність своїх дій, жалкує про вчинене, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_11 покарання за сукупністю вироків, а саме до призначеного покарання по даному вироку, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року.
На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) відповідно до практики ЄСПЛ та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.
Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 29.09.2025 року та від 30.09.2025 року підлягає скасуванню.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, колегія суддів, – 
УХВАЛИЛА:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання:
-за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України – у виді позбавлення волі строком на 11 ( одинадцять) років;
-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_11 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, та остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 11 ( одинадцять) років.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання частково приєднати не відбуту частину покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року у виді позбавлення волі строком 6 місяців та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років і 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України період його попереднього ув`язнення з 29.09.2025 року до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 29.09.2025 року та від 30.09.2025 року – скасувати.
Речові докази: 
-недопалок з фільтром; 5 змивів РБК; один слід папілярного візерунку; килим з нашаруванням РБК; 5 змивів РБК; два набої, 9 мм; відрізок шпалер з нашаруванням РБК; кепка чорного кольору; предмет зовні схожий на кухонний ніж; два полімерних пакети та один тканинний пакет з нашаруванням РБК; три набої 9 мм; пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_12 та банківську картку Ощадбанку № НОМЕР_3 - знищити;
-мобільний телефон «iPhone 13 Pro» - вважати повернутим за належністю власнику ОСОБА_14 ;
-гаманець, всередині якого знаходяться фрагменти паперу з особистими записами, які поміщено до сейф-пакету НПУ NPU 5076111; чоловічі джинси, пістолет з маркуванням ФОРТ-12РМ, 9мм Р.А., ВІ026773 та 11 набоїв 9мм Р.А. - повернути за належністю власникам у встановленому законом порядку.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 16963 гривень 20 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя                        ОСОБА_1 

Суддя   ОСОБА_3 

Суддя ОСОБА_2