Справа № 752/3236/26 
Провадження № 2-о/752/209/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

02 червня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Пулинець Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, Київський державний нотаріальний архів, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

в с т а н о в и в : 

У січні 2026 року в системі «Електронний суду» ОСОБА_2 , через адвоката Сапонова О.В., звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просить суд встановити факт належності заявниці правовстановлюючого документа, а саме - договору купівлі-продажу частини будинку від 27 травня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2414.
В обґрунтування заяви вказує, що 27 травня 1998 року у м. Києві ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 , як покупці, в рівних долях кожний, уклали з ОСОБА_4 , як продавцем, договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який того ж дня був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі - КМНО) ОСОБА_7 за реєстровим № 2414. Договір було зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за заявницею та ОСОБА_3 , в рівних долях кожному, про що свідчить запис у реєстровій книзі під № 6444 від 04 червня 1998 року. 
Ретельно дослідивши текст зазначеного договору купівлі продажу від 27 травня 1998 року, в тому числі текст реєстраційного напису «Бюро технічної інвентаризації м. Києва Київської міської ради народних депутатів», було встановлено, що як у тексті зазначеного вище договору купівлі продажу, так і в тексті реєстраційного напису «Бюро технічної інвентаризації м. Києва Київської міської ради народних депутатів», вірогідно при перекладі персональних даних заявниці з російської мови на українську, приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 було допущено помилки у прізвищі та по батькові заявниці ОСОБА_1 , а саме: замість « ОСОБА_1 » - помилково зазначено - « ОСОБА_1 ».
Повідомляє, що під час посвідчення договору купівлі продажу від 27 травня 1998 року, заявницею було пред`явлено приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_7. паспорт громадянина України зразка СРСР, в якому прізвище, ім`я та по батькові були викладені російською мовою, а саме: « ОСОБА_1 », які під час посвідчення договору купівлі продажу приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7. було самостійно перекладено на власний розсуд з російської на українську мову, під час чого нотаріусом й було фактично допущено помилки у прізвищі та по батькові заявниці. 
Станом на даний час у заявниці не зберіглась фотокопія її паспорта громадянина України зразка СРСР, в якому прізвище, ім`я та по батькові були викладені російською мовою, а даний паспорт було відповідно замінено при отриманні чинного паспорта громадянина України. 
Також повідомляє, що у тому ж 1998 році приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_7. було припинено, з переданням останнім всієї нотаріальної документації до Київського державного нотаріального архіву. 
За запитом  до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, було отримане документальне підтвердження щодо зареєстрованого 12 жовтня 2004 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві обтяження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: вид обтяження: арешт нерухомого майна, в тому числі й на належну заявниці на праві власності 1/4 частини на це домоволодіння.
Наявність помилкового зазначення у договорі купівлі-продажу прізвища, ім`я та по батькові заявниці є перешкодою для звернення до суду з позовною  заявою про скасування арешту нерухомого майна, в тому числі й з належної заявниці на праві власності 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2026 року у справі відкрито провадження за правилами окремого провадження, призначено судове засідання. Витребувано від Київського державного нотаріального архіву копії відповідних документів (а.с.67-69).
Представник заявниці у заяві від 02 червня 2026 року просить розглянути справу без його участі (а.с.124).
Заінтересовані особи, будучи належним чином повідомлені, в судове засіданні не з`явились.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані доказу, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення: - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150 пп23).
Відтак, у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Судом встановлено, що 27 травня 1998 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2414 посвідчено договір купівлі-продажу частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За даним договором покупцями вказано: « ОСОБА_8 » та ОСОБА_3 , які придбали у продавця ОСОБА_4 у власність у рівних долях кожний частину вказаного будинку (а.с.87). 
Заявницею ОСОБА_1 надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 Печерського районного ЗАГС м.Києва 30 січня 1973 року ОСОБА_3 , з якого вбачається, що матір`ю ОСОБА_3 є « ОСОБА_1 » (російською) (а.с. 117 зв).
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк (а.с. 16-18).
У змісті заповіту, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Заган М.А. 12 серпня 2023 року, прізвище ім`я та по батькові заповідача вказано: « ОСОБА_1 » (а.с.13-14).
Відповідно до змісту ощадної книжки, володільцем рахунку № НОМЕР_3 вказано: « ОСОБА_1 » (російською) (а.с. 120 зв-121).
У змісті свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 Відділу реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, прізвище ім`я та по батькові дружини вказано: « ОСОБА_1 » (а.с. 119).
Звертаючись до суду з даною заявою, представник заявника повідомляє, що на будинок, який придбала заявниця у 1998 року, накладено арешт. Проте у зв`язку з тим, що у тексті договору купівлі-продажу будинку приватним нотаріусом було допущено помилки у написанні прізвища та по батькові заявниці ОСОБА_1 , вірогідно внаслідок неправильно перекладу з російської мови документів заявниці, остання не має можливості підтвердити належність їй на праві власності частини будинку, що необхідно для подальшого звернення до державних органів із заявами про скасування заборони на відчуження частини житлового будинку.
Зокрема, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 травня 2026 року, 12 жовтня 2004 року державний реєстратором Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. накладено арешт на буд. АДРЕСА_1 на підставі ухвали від 16 березня 2001 року Народного суду, р-н Московський (а.с. 115-116).
За повідомленням Управління нотаріату Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 17 листопада 2025 року № 4687/6.4-25, наказом Управління юстиції в м.Києві від 29 вересня 1998 року № 1824/7 діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 припинена з 30 вересня 1998 року (а.с.58). 
За повідомленням Київського державного нотаріального архіву від 09 грудня 2025 року № 4436/01-21 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7. передав на державне відповідальне зберігання до Київського міського нотаріального округу документи нотаріального діловодства та архіву за період з 1995 по 1998 роки (а.с.59). 
Пунктом 6.16 розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства від 22 грудня 2010 року № 3253/5, затверджених наказом Міністерства юстиції України (у редакції чинній на момент звернення заявника до суду) передбачено, що у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії, технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб), щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку.
Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно.
Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів.
Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні.
При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.
Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що нотаріус наділений повноваженнями вносити виправлення до нотаріального документа виключно щодо технічних помилок за умови, що такі виправлення узгоджуються з відомостями, які містяться в документах, поданих для вчинення нотаріальної дії, або з інформацією, отриманою нотаріусом з державних реєстрів.
Як встановлено судом, договір купівлі-продажу частини будинку від 27 травня 1998 року та паспорт заявниці мають розбіжності в написанні прізвища заявниці - « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_9 », а також по батькові - « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_9 ».
За матеріалами справи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7. припинив свою приватну нотаріальну діяльність з 30 вересня 1998 року, відтак внести відповідні виправлення до договору купівлі-продажу частини будинку приватним нотаріусом не є можливим.
Як зазначено вище, заявниця отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Голосіївським РУ ГУ МВС України 20 травня 2003 року, в якому вказано прізвище, ім`я та по батькові - « ОСОБА_1 ». 
З урахуванням наведеного, на момент укладення договору купівлі-продажу 27 травня 1998 року, заявниця ОСОБА_1 надала для підтвердження своєї особи приватному нотаріусу паспортний документ іншого зразка.
Відтак, з урахуванням установлених у справі обставин, а саме того, що анкетні дані заявниці, зазначені в тексті договору, не узгоджуються з відомостями, які містяться у паспорті нового зразка, який вона отримала після укладення договору купівлі-продажу, що також підтверджується іншими наданими заявником документами, а також враховуючи неможливість внесення відповідних виправлень до договору в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про задоволення заяви. 
Враховую наведене, суд вважає можливим встановити факт належності ОСОБА_1  правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу частини будинку від 27 травня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2414
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 80, 81, 89, 293, 294,265, 293, 315, 352, 354 ЦПК України ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, Київський державний нотаріальний архів, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.
Встановити факт належності  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_3 ) правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу частини будинку від 27 травня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2414.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя       А.В. Слободянюк