Справа №478/225/25 пров. №2/478/16/2026	

Р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі : головуючої судді Сябренко І.П.
за участю: секретаря Поліщук С.П.
позивача (відповідача) ОСОБА_1 
представника позивача (відповідача) ОСОБА_2 
відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду селище Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Казанківської селищної ради, ОСОБА_5 про скасування рішення селищної ради та визнання договору оренди землі недійсним, та за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним, 

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 , Казанківської селищної ради, ОСОБА_5 про скасування рішення селищної ради та визнання договору оренди землі недійсним.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого 07 листопада 2002 року Казанківською районною державною нотаріальною конторою Миколаївської області, зареєстрованого за №533, відповідачу ОСОБА_6 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба», розміром 7,87 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
Так, 16 лютого 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір оренди землі площею 7,87 га, терміном на 50 років, зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 лютого 2007 року за №1213.
В грудні 2020 року в газеті «Голос Казанківщини» він прочитав оголошення про те, що відповідач ОСОБА_6 нібито втратила правовстановлюючий документ, а саме оригінал Свідоцтва про право на спадщину за №533 від 07 листопада 2002 року.
Враховуючи те, що зазначений вище правовстановлюючий документ, а саме оригінал Свідоцтва про право на спадщину за №533 від 07 листопада 2002 року, під час укладення договору оренди землі був переданий добровільно відповідачем ОСОБА_6 йому та зберігався у нього, ним в газеті «Голос Казанківщини» №105 (010464) від 31 грудня 2020 року було дано оголошення про те, що оригінал Свідоцтва про право на спадщину за №533 від 07 листопада 2002 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 , не втрачено та знаходиться у нього. 
На початку листопада 2024 року йому зателефонував син відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_4 та повідомив про те, що його мати 28 жовтня 2024 року уклала із відповідачем ОСОБА_7 договір оренди землі, площею 8,7749 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, строком на 10 років, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 жовтня 2024 року, номер запису про інше речове право: 57424500.
Крім того, отримавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 403097784 від 11 листопада 2024 року, з відомостей з Державного реєстру речових прав в розділах Актуальна інформація про об`єкт речових прав та Актуальна інформація про речове право дізнався, що реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3029077248236, тип об`єкта: земельна ділянка, кадастровий номер: 4823680800:07:000:0133, опис об`єкта: площа (га): 8,7749, тип речового права: право власності, дата час державної реєстрації: 16.10.2024 12:33:20, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 75688342 від 22.10.2024 19:41:50 ОСОБА_8 Казанківська селищна рада Миколаївської області, документи, подані для державної реєстрації: рішення про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність, серія та номер: 1093/29, виданий 27.09.2024, видавник Казанківська селищна рада, власник ОСОБА_9 .
Ознайомившись з Рішенням Казанківської селищної ради за №1093/29 від 27 вересня 2024 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» встановив, що відповідач Казанківська селищна рада протиправно збільшила розмір земельної ділянки за кадастровим номером 4823680800:07:000:0133 із площі 7,87 га на 8,7749 га, через зменшення площі сумісної земельної ділянки, яка також перебуває в нього в оренді та належить гр. ОСОБА_10 .
Посилаючись на те, що під час дії договору оренди земельної ділянки не може бути укладений другий договір з іншим орендарем, просив скасувати пункт 3 рішення ХХІХ сесії 8 скликання Казанківської селищної ради за №1093/29 від 27 вересня 2024 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» щодо затвердження гр. ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,7749 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області (за межами населеного пункту с. Великоолександівка), та визнати договір оренди землі площею 8,7749 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, укладений 28 листопада 2024 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , строком на 10 років, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 жовтня 2024 року, номер запису про інше речове право: 57424500, недійсним.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.
19 травня 2025 року представником відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_11 , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначила, що у матеріалах справи наявні два договори оренди земельної ділянки, які містять різні об`єкти оренди. Так, 1 - Договір оренди землі №б/н від 16 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки площею 7,87 га ріллі, без кадастрового номеру, строком на 50 років, зареєстрований 16.02.2007 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №1213, та 2 - Договір оренди землі №б/н від 28 жовтня 2024 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , щодо земельної ділянки кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, площею 8,7749 га ріллі, строком на 10 років, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 жовтня 2024 року, номер запису про інше речове право: 57424500. Отже, відсутність кадастрового номеру об`єкта оренди за першим договором, а також різниця в площі об`єкта оренди за вказаними договорами, яка становить близько 1 гектара, не дає можливості ідентифікувати, що об`єктами вказаних договорів оренди землі є одна й таж саме земельна ділянка та що має місце подвійна реєстрація права оренди землі (за договором оренди від 2007 року та за договором оренди від 2024 року). Крім того, згідно п.43 Договору від 16 лютого 2007 року невід`ємними його частинами є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; акт прийомки-передачі об`єкта оренда; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом. Однак, план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; акт прийомки-передачі об`єкта оренда; проект відведення земельної ділянки, що є невід`ємними частинами зазначеного договору оренди відсутні. Відтак, у порушення положень ст.15 Закону України «Про оренду землі», у Договорі від 16 лютого 2007 року відсутні невід`ємні його частини, що є безумовною підставою для визнання договору недійсним. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст.4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Посилаючись на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про те, що Договір оренди землі №б/н від 28 жовтня 2024 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , щодо земельної ділянки кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, площею 8,7749 га ріллі, строком на 10 років, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 жовтня 2024 року, номер запису про інше речове право: 57424500, суперечить вимогам чинного Законодавства та порушує права позивача, як орендаря, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.99-102 том 1).
19 травня 2025 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що п.3 рішення ХХІХ сесії 8 скликання Казанківської селищної ради №1039/29 від 27 вересня 2024 року затверджено гр. ОСОБА_6 /РНОКПП НОМЕР_1 /, яка зареєстрована за місцем проживання АДРЕСА_1 , технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,7749 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області (за межами населеного пункту с. Великоолександрівка). 
28 жовтня 2024 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір оренди землі. За його умовами, відповідач ОСОБА_6 передала в оренду позивачу ОСОБА_5 належну їй земельну ділянку, площею 8,7749 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, строком на 10 років, під зворотне зобов`язання останньої сплачувати орендну плату у формі та розмірі 800 грн за 1 га орендованої земельної ділянки, у строк до 30 грудня кожного року. 
З моменту укладення договору оренди землі позивач ОСОБА_5 сумлінно його виконувала, поки у березні 2025 року не дізналась про існування судової справи №478/225/25.
Так, у провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа №478/225/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , Казанківської селищної ради, ОСОБА_5 про скасування рішення селищної ради та визнання договору оренди землі недійсним. В зазначеному вище позові ОСОБА_1 просить суд скасувати п.3 рішення ХХІХ сесії 8 скликання Казанківської селищної ради за №1093/29 від 27 вересня 2024 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» щодо затвердження гр. ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,7749 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області (за межами населеного пункту с. Великоолександівка), та визнати договір оренди землі площею 8,7749 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, укладений 28 листопада 2024 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , строком на 10 років, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 жовтня 2024 року, номер запису про інше речове право: 57424500, недійсним.
Як зазначається у позові, 16 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір оренди землі. За змістом зазначеного вище договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,87 га. Згідно п.43 договору невід`ємними його частинами є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; акт прийомки-передачі об`єкта оренда; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом. 
25 березня 2025 року представником позивача направлено адвокатський запит до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за змістом якого адвокат Ільїн О.В. просив надати належним чином завірені копії документів, зокрема, копії договору оренди землі, площею 7,87 га, укладеного 16 лютого 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , терміном на 50 років, з невід`ємними його частинами, а саме: планом або схемою земельної ділянки; кадастровим планом земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; актом визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; актом прийомки-передачі об`єкта оренда; проектом відведення земельної ділянки.
За результатами розгляду запиту Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області надано копію договору оренди земельної ділянки площею 7,87 га, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 терміном на 50 років, зареєстрованого у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 лютого 2007 року за №1213. План або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; акт прийомки-передачі об`єкта оренда; проект відведення земельної ділянки, що є невід`ємними частинами зазначеного договору оренди землі у Головному управлінні відсутні.
Представник позивача вважає, що у порушення положень ст.15 Закону України «Про оренду землі», у спірному договорі від 16 лютого 2007 року відсутні невід`ємні його частини, що є безумовною підставою для визнання договору недійсним, тому просив визнати договір оренди землі, укладений 16 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 лютого 2007 року за №1213, недійсним, та стягнути з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_5 судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу, у розмірі 20000 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 968 грн 96 коп. (а.с.120-124 том 1).
Ухвалою суду від 22 травня 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито, справу об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , Казанківської селищної ради, ОСОБА_5 про скасування рішення селищної ради та визнання договору оренди землі недійсним, та призначено до підготовчого судового засідання.
02 червня 2025 року від представника відповідача (позивача) ОСОБА_5 – ОСОБА_12 до суду надійшло клопотання, в якому посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить зупинити провадження у справі до моменту залучення до участі у справі правонаступника відповідача (а.с.159-160 том 1).
17 червня 2025 року представником позивача (відповідача) ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, в електронному вигляді, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог (а.с.178-182 том 1).
Ухвалою суду від 17 червня 2025 року провадження у цивільній справі №478/225/25 (пров. №2/478/164/2025) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , Казанківської селищної ради, ОСОБА_5 про скасування рішення селищної ради та визнання договору оренди землі недійсним, та за позовною заявою ОСОБА_5 , в інтересах якої діє ОСОБА_12 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним, зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
23 червня 2025 року представником відповідача (позивача) ОСОБА_5 – ОСОБА_12 , в порядку ст.179 ЦПК України, подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається позивач (відповідач) ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву ОСОБА_5 , як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані та недоведені. Зокрема, з посиланням на доводи аналогічні позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 в повному обсязі (а.с.198-201 том 1).
24 лютого 2026 року на адресу суду, надійшла від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Макушева С.П. копія спадкової справи за №51/2025 щодо майна померлої ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно даних спадкової справи, спадкоємцями померлої є син ОСОБА_4 за законом, та ОСОБА_3 за заповітом (а.с.1-45 том 2).
Ухвалою суду від 02 березня 2026 року відновлено провадження у справі, залучено до участі у справі у якості правонаступників після смерті відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 07 квітня 2026 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 11 травня 2026 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним, залишено без розгляду, з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідач Казанківська селищна рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала.
Вислухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_14 , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0156175, виданого 01 серпня 1997 року, мав право на земельну (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба», розміром 7,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) передано ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за №533 від 07.11.2002, виданого Казанківською державною нотаріальною конторою (а.с.6 т.1).
16 лютого 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної частки (паю), відповідно до п.п.1, 2,8 якого орендодавець ОСОБА_6 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну частку (пай) розміром 7,87 умовних кадастрових га, строком на 50 років. Узгоджено розмір орендної плати 1,5% від вартості земельного паю, що становить 981,40 грн та її виплату до 15.08 та 11.11. щорічно (а.с.7-8 т.1).
Відповідно до п.37 договору оренди земельної частки (паю) сторони дійшли згоди про те, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством.
Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для умов зміни або розірвання договору (п.40).
Згідно позначки у договорі його зареєстровано у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 лютого 2007 року за №1213 (а.с.8 т.1).
З листа Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області №5565/354-24 від 14.11.2024 року, встановлено, що згідно інформації, наявної у відділі №1 та відповідно до Книги записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Великоолександрівській сільській раді, зареєстровано за №1213 від 16.02.2007 року договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823680800:07:000:0133, площею 7,87 га, між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , терміном на 50 років (а.с.10 т.1).
Згідно п.3 рішення Казанківської селищної ради №193/29 від 27.09.2024 року затверджено ОСОБА_6 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,7749 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області (за межами населеного пункту с. Великоолександрівка) (а.с.11 т.1).
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №403097784 від 11.11.2024 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4823680800:07:000:0133 зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с.12 т.1).
На даний час договір оренди земельної частки (паю) від 16.02.2007 року залишається чинним. Строк дії договору не сплинув.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.162 т.1).
З матеріалів спадкової справи за №51/2025 щодо майна померлої ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями померлої є син ОСОБА_4 за законом, та ОСОБА_3 за заповітом (а.с.1-44 т.2).
Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 ЗК України).
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV).
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону №161-XIV).
Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).
Громадяни-власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону (абзац перший Розділу IX «Перехідні положення» Закону №161-XIV ).
Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом (абзац другий Розділу IX «Перехідні положення» Закону №161-XIV).
Отже парламент легітимізував відповідні відносини, надавши особі, яка не є власником ділянки, можливість правомірно передати користування нею тимчасово іншій особі, а також передбачив обов`язкову трансформацію «зобов`язальної» оренди у «речову» після виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості).
Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 12 жовтня 2021 року в справі №233/2021/19. 
Однак, 28 жовтня 2024 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, відповідно до п.п.1, 2, 8 якого орендодавець ОСОБА_6 передає, а орендар ОСОБА_5 приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Великоолександрівської сільської ради, площею 8,7744 га, кадастровий номер 4823680800:07:000:0133, строком на 10 років (а.с.89-90 т.1).
28 жовтня 2024 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки відповідно до умов укладеного договору оренди від 28 жовтня 2024 року (а.с.91 т.1).
З досліджених доказів вбачається, що договір оренди від 16.02.2007 року та договір оренди від 28.10.2024 року укладені стосовно однієї і тієї ж земельної ділянки.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).
Підставами для визнання недійсними правочину за змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України є недотримання в момент вчинення такого правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 кодексу, зміст якого не може суперечити як кодексу, так і іншим актам цивільного законодавства.
За приписами частини першої статті 16, частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, сторона або інша заінтересована особа може заперечити його дійсність на підставах, встановлених законом, у судовому порядку для захисту своїх прав чи інтересів.
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а статтею 18 цього Закону (у редакції, чинній на час укладення позивачем договору оренди земельної частки (паю)) передбачено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.
Також відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), повідомивши про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
У постанові від 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18 Велика Палата Верховного Суду відповідно до встановлених судами обставин справи, за якими позивач, звернувшись із позовом про недійсність договорів оренди з новим орендарем та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди за новим орендарем за два тижні до закінчення строку дії первинних договорів оренди та при цьому не реалізувавши переважне право на продовження строку їх дії у передбачений ними строк, не міг забезпечити поновлення свого права користування відповідними земельними ділянками, конкретизувала висновок, висловлений у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц стосовно права орендаря за первинним договором оренди на захист.
Вказала, що якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки (первинний орендар) за законодавством, що було чинним до 1 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвала її право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то укладення наступного договору оренди того ж майна під час дії первинного договору оренди може порушити відповідне право первинного орендаря у разі, коли на підставі наступного договору оренди відповідна земельна ділянка передана у користування наступному орендареві, а право останнього - зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Така реєстрація унеможливлює внесення запису до вказаного реєстру про право оренди тієї ж ділянки первинним орендарем. У такому випадку суд може захистити право первинного орендаря, якщо на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Проте означену можливість первинний орендар матиме тільки тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. В іншому випадку в позові слід відмовити (пункти 46.3, 46.4 постанови від 1 квітня 2020 року у справі №610/1030/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі №357/8277/19 (провадження №14-65цс22) зазначено: «Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону №161-XIV); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (див. постанови від 20 березня 2019 року у справі №587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі №587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі №587/2326/16-ц, 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18).
Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив, що укладення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 4823680800:07:000:0133 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в період дії іншого договору, суперечить частині 1 ст.95 ЗК України, ст.ст.25, 27 Закону України «Про оренду землі» та порушує права позивача, як орендаря, які підлягають захисту шляхом визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним. 
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання договору оренди землі від 28 жовтня 2024 року недійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо скасування п.3 рішення Казанківської селищної ради №193/29 від 27.09.2024 року про затвердження ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), суд приходить до наступного.
Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17.
Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).
Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи заявлені вимоги, посилається на обставини, пов`язані із зміщенням меж земельних ділянок у результаті проведення землевпорядних робіт, а саме вважає, що відповідач Казанківська селищна рада протиправно збільшила розмір земельної ділянки за кадастровим номером 4823680800:07:000:0133 із площі 7,87 га на 8,7749 га, через зменшення площі сумісної земельної ділянки, яка також перебуває в нього в оренді та належить громадянину ОСОБА_10 .
Водночас предметом позову визначено вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування.
Суд зазначає, що відповідно до статей 15, 16 ЦК України та статті 152 ЗК України спосіб захисту має бути належним та ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечує його реальне поновлення.
Однак у даному випадку обраний позивачем спосіб захисту таким вимогам не відповідає.
Задоволення позовних вимог про скасування рішення органу місцевого самоврядування не призведе до відновлення можливості користування земельною ділянкою, не усуне наслідків можливого зміщення меж та не вирішить питання фактичного розташування земельної ділянки.
Фактично доводи позивача свідчать про наявність спору щодо меж земельної ділянки або необхідність їх коригування, що має вирішуватись у передбачений законом спосіб, зокрема шляхом встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру або вирішення спору щодо меж між суміжними землекористувачами, а не шляхом скасування рішення місцевого самоврядування.
При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що рішення органу місцевого самоврядування від 27.09.2024 року було прийнято з порушенням вимог законодавства.
Навпаки, встановлено, що право власності ОСОБА_6 виникло у встановленому законом порядку, на підставі рішення компетентного органу, а його незаконність позивачем не доведена.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених сторонами обґрунтувань, та наданих доказів, які містять матеріали справи, а також практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, правозастосовного до спірних правовідносин законодавства України, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду обрав неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні зазначених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.
Частиною ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При звернені до суду ОСОБА_1 було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.4171107959.1 від 05 лютого 2025 року (а.с.1 том 1).
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 403 грн 73 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Казанківської селищної ради, ОСОБА_5 про скасування рішення селищної ради та визнання договору оренди землі недійсним, - задовольнити частково.
Визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 28 жовтня 2024 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , щодо земельної ділянки кадастровий номер: 4823680800:07:000:0133, площею 8,7749 га, розташованої в межах території Великоолександрівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 жовтня 2024 року, номер запису про інше речове право: 57424500.
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Казанківської селищної ради, ОСОБА_5 про скасування п.3 рішення Казанківської селищної ради №1093/29 від 27 вересня 2024 року, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 403 грн 73 коп. з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 21.05.2026 року.

Суддя І.П. Сябренко