П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13711/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А. 
Суддя-доповідач - Канигіна Т.С. 
18 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Слободонюка М.В.  Кузьмишина В.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
До Хмельницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 24.07.2025 № 968080870925 щодо відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби період роботи з 04.07.2001 по 23.12.2014 секретарем Крушанівської сільської ради;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату з 16.07.2025 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках, виданих Староушицькою селищною радою від 16.07.2025 №86, від 16.07.2025 № 87.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 24.07.2025 № 968080870925 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". При цьому до стажу державної служби не зараховано період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 23.12.2014. 
Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним, оскільки має необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорії державних службовців, та, як наслідок, має право на призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII.
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2025 позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 968080870925 від 24.07.2025. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 по 23.12.2014.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 16.07.2025 пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 16.07.2025 №86 та №87, виданих Староушицькою селищною радою.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 24.12.2024 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
16.07.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" з врахуванням довідок про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця від 16.07.2025 №86 та №87, виданих Староушицькою селищною радою.
Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняло рішення № 968080870925 від 24.07.2025 про відмову у переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".
Підставою для відмови зазначено те, що час роботи в органах місцевого самоврядування, у тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу, який дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII лише до 04.07.2001. Відтак період роботи позивача з 04.07.2001 по 31.12.2014 не може бути зарахований до стажу державної служби.
Стаж роботи ОСОБА_1 склав 10 років 5 місяців 16 днів.
Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 :
- 26.06.1994 - обрана секретарем виконкому Крушанівської сільської ради народних депутатів;
- 29.04.1994 - присвоєно тринадцятий ранг державного службовця; 
- 10.02.1995 - прийнято присягу державного службовця;
- 18.11.1996 - присвоєно дванадцятий ранг державного службовця;
- 05.04.1998 - обрано секретарем виконкому Крушанівської сільської ради народних депутатів;
- 01.02.2002 - присвоєно одинадцятий ранг державного службовця;
- 12.04.2002 - обрана секретарем Крушанівської сільської ради;
- 12.04.2002 - прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування;
- 11.05.2005 - присвоєно десятий ранг державного службовця;
- 15.04.2006 - обрана секретарем Крушанівської сільської ради;
- 17.01.2007 - присвоєно дев`ятий ранг державного службовця;
- 16.11.2010 - обрано секретарем Крушанівської сільської ради;
- 16.11.2010 - прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування;
- 23.12.2014 - присвоєно восьмий ранг державного службовця;
- 23.12.2014 - звільнена з посади секретаря Крушанівської сільської ради. 
Вважаючи наведене рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Суд першої інстанції дійшов висновку, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 23.12.2014 належить зарахуванню до стажу державної служби.
З урахуванням того, що вказаний період належить зарахуванню до стажу державної служби позивача, що загалом складає понад 20 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".
Враховуючи наведене, за висновком суду першої інстанції, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 968080870925 від 24.07.2025 є протиправним та його необхідно скасувати.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, - ГУ ПФУ в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначаючи, що суд під час винесення оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для об`єктивного вирішення справи, виніс рішення, ґрунтуючись на неправильному застосуванні норм матеріального права та на висновках, які фактично не відповідали обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Також зазначає щодо втручання у дискреційні повноваження відповідача. 
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
VІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
З аналізу вищенаведених норм слідує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі № 265/3709/17, від 19.03.2019 у справі № 357/1457/17, від 01.04.2020 у справі № 607/9429/17, від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855 тощо.
Статтею 46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ (у редакції, чинній на час звернення позивачем із заявою від 16.07.2025 до ПФУ) визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 4 частини другої зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ.
У пункті 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, у даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, у пункті 4 якого наведено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу"; до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Також у даному випадку слід керуватися і Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, відповідно до пункту 2 якого, зокрема, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 у справі № 735/939/17, від 01.04.2020 у справі № 607/9429/17.
Відповідачем зазначено, що за документами пенсійної справи до стажу державної служби зараховано періоди роботи позивачки на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців з 18.01.1991 по 03.07.2001, що складає 10 років 5 місяців 16 днів.
Водночас, позивач 05.04.1998 обрана секретарем виконкому Крушанівської сільської ради народних депутатів, 12.04.2002 обрана секретарем Крушанівської сільської ради, 15.04.2006 обрана секретарем Крушанівської сільської ради, 16.11.2010 обрана секретарем Крушанівської сільської ради та 23.12.2014 звільнена з посади секретаря Крушанівської сільської ради. 
Отже, у спірний період (з 04.07.2001 по 23.12.2014) позивач була секретарем Крушанівської сільської ради.
З урахуванням вищенаведеного, станом на 01.05.2016 позивач мала стаж державної служби не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правовірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 968080870925 від 24.07.2025; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 по 23.12.2014; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 16.07.2025 пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 16.07.2025 №86 та №87, виданих Староушицькою селищною радою.
Посилання скаржника на постанови апеляційних адміністративних судів є безпідставним з огляду на приписи частини п`ятої статті 242 КАС України.
Щодо втручання у дискреційні повноваження відповідача апеляційний суд виходить з наступного.
Верховним Судом у постанові від 20.06.2024 у справі №340/2259/23 зазначено, що поняття дискреційних повноважень наведене у пункті 7 частини першої статті 2 Закону України "Про адміністративну процедуру" 17.02.2022 № 2073-IX (далі - Закон №2073-IX), згідно з яким дискреційне повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 2073-IX здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов:
дискреційне повноваження передбачено законом;
дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом;
правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом;
вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.
З огляду на вищезазначене, дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною.
Характерними ознаками адміністративного розсуду (дискреції) є: 1) реалізація дискреційних повноважень має відповідати принципу верховенства права; 2) їх здійснення можливе лише у разі відсутності єдиного можливого варіанту поведінки; 3) суб`єкти владних повноважень мають можливість вибрати оптимальний варіант поведінки з метою врегулювання певного кола суспільних відносин; 4) суб`єкти управлінської діяльності застосовують адміністративний розсуд відповідно до належної мети, без наявності власної вигоди та впливу сторонніх факторів.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 826/16911/18, від 26.05.2021 у справі № 824/266/20-а, від 08.07.2021 у справі № 160/1598/20, від 28.07.2021 у справі № 280/160/20, від 21.04.2021 у справі № 480/2675/20, від 20.05.2022 у справі № 340/370/21, від 26.10.2022 у справі № 640/30483/21, від 21.03.2023 у справі № 640/17821/21, від 01.05.2023 у справі № 540/913/21, від 01.05.2023 у справі № 540/913/21 та від 16.05.2023 у справі № 380/3195/22.
З урахуванням матеріалів справи та встановлених судом обставин, позивач на момент звернення до відповідача забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Інші доводи скаржника є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
VIII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Канигіна Т.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Слободонюк М.В.    Кузьмишин В.М.