ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
28.04.2026 Справа №905/106/26  
Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., за участю секретаря судового засідання Ревенка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: ОСОБА_1 , м. Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Г», м. Донецьк
про визнання трудових відносин припиненими
за участю уповноважених представників сторін: не з`явились

ОСОБА_1 , м. Київ звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Г», м. Донецьк про визнання трудових відносин припиненими.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він як директор відповідача не може звільнитись з посади в порядку, встановленим Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», через відсутність можливості встановити зв`язок з учасниками товариства та скликати загальні збори учасників. У зв`язку з неможливістю припинити трудові відносини в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду з відповідною вимогою.
На підтвердження вказаних обставин позивачем надані такі документи: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; адвокатські запити №1 від 17.06.2026, №1 від 19.02.2026 та лист АТ «Укрпошта» №1.30.002. – 5431-26 від 19.02.2026. 
Нормативно свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на статті 30, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та статтю 43 Конституції України.
З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/106/26 визначено суддю Чернову О.В.
24.02.2026 від позивача надійшло клопотання, за змістом якого останній просить долучити до матеріалів справи копію довідки про взяття на облік ВПО позивача.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/106/26. Справу №905/106/26 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.03.2026 о 14:00год.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.03.2026 постановлено закрити підготовче провадження у справі №905/106/26 та призначити судове засідання з розгляду справи по суті на 28.04.2026 об 12:30год.
28.04.2026 представники сторін у судове засідання не з`явилися. 30.03.2026 від представника позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника.
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача - м. Донецьк Донецької області.
Згідно з Переліком, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 Донецький район є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.
Таким чином, на території місцезнаходження відповідача поштові відділення не функціонують згідно з офіційною інформацією, розміщеною на сайті АТ «Укрпошта».
Відповідач повідомлявся шляхом розміщення повідомлення-оголошення на сайті Господарського суду Донецької області.
Отже, судом вчинені усі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про відкрите судове провадження.
Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про відкрите судове провадження, судом створені усі умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.
З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (позивач) з 14.12.2012 призначений керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Г», м. Донецьк (відповідач).
Засновниками (учасниками) відповідача є ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).
Як вказує позивач, у зв`язку з початком бойових дій в Донецькій області та тимчасовою окупацією міста Донецьк, ним змінено місце проживання та з 24.04.2019 позивач прийнятий на облік внутрішньо переміщеної особи та фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_3 , на підтвердження чого позивачем надано довідку №3006-5000116553 від 24.04.2019.
За словами позивача, він тривалий час є директором відповідача формально, не отримує заробітну плату та не виконує функцій директора. З огляду на таке, позивачем прийнято рішення про необхідність звільнитись з вищезазначеної посади.
Адвокатським запитом №1 від 17.02.2026 представник позивача звернулась до АТ «Укрпошта» з проханням надати інформацію щодо можливості здійснення поштових відправлень на адреси проживання учасників (засновників) відповідача.
Листом №1.30.002-5431-26 від 19.02.2026 АТ «Укрпошта» повідомила поштові відправлення за запитуваними адресами не здійснюються, оскільки вони є тимчасово окуповані Російською Федерацією.
Також адвокатським запитом №1 від 19.02.2026 представник позивача звернулась до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про надання інформації щодо вивезення архіву реєстраційних справ юридичних осіб з Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку на підконтрольну Україні територію.
Доказів надання відповіді Харківським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України в матеріалах справи не вбачається.
Таким чином, позивач зазначає, що не має можливості скликати загальні збори учасників товариства, через неможливість встановити зв`язок з учасниками відповідача.
Отже, посилаючись на неможливість припинити трудові відносини у передбачений законом спосіб, позивач звернувся до суд з відповідним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.
Сутність позову полягає у припиненні трудових відносин, через об`єктивну неможливість здійснити вказане припинення у встановлений Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» спосіб.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. 
Згідно з статтею 22 Кодексу Законів про працю України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.12.2012 призначений керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Г», м. Донецьк. 
Позивач зазначає, що всі установчі документи відповідача залишились у місті Донецьк та можливості надати докази укладення трудового договору в позивача не має, через тимчасову окупацію міста. 
Однак, факт призначення підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник (частина 1 статті 38 Кодексу Законів про працю України).
Відповідно до ч. 13 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.
За ч.1 ст.98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.
Пунктом 1 ч.1 ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства.
Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.
Велика Палата Верховного Суду у справі №127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства (пункт 1 частини 1, частина 7 статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків (частина 13 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»), оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства (частина 1 статті 99 Цивільного кодексу України, пункт 7 частини 2 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).
Судом встановлено, що учасниками відповідача є ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).
Згідно з Переліком, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 Донецький район та м. Красногорівка є тимчасово окупованими Російською Федерацією територіями України.
Відповідно до листа №1.30.002.-5431-26 від 19.02.2026, АТ «Укрпошта» повідомлено про неможливість здійснення поштової кореспонденції в м. Донецьк та м. Красногорівку. 
З огляду на наведене, позивач позбавлений можливості припинити свої трудові відносини з відповідачем в порядку передбаченому Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Відповідно до статті 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили (частина 3 статті 38 Кодексу Законів про працю України).
Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.
У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог про визнання трудових відносин припиненими.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог та задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Г», м. Донецьк про визнання трудових відносин припиненими задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 , м. Київ ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.Г», м. Донецьк (83001, Донецька обл., місто Донецьк, вулиця Челюскінців, будинок 157, ідентифікаційний код 38531359) у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Г», м. Донецьк на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Г», м. Донецьк (83001, Донецька обл., місто Донецьк, вулиця Челюскінців, будинок 157, ідентифікаційний код 38531359) на користь ОСОБА_1 , м. Київ ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова 

Рішення складено та підписано у судовому засіданні 28.04.2026.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.