Справа № 742/396/26 	Головуючий у 1 інстанції Давидчук Д. П. 	
Провадження № 33/4823/391/26 	  	
Категорія - – ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,
захисника – Дуденок О.О. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Дуденок О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2026 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 665 грн 60 коп судового збору.

Місцевим судом установлено, що 12.01.2026 о 12:44 год ОСОБА_1 у м. Прилуки Чернігівської області по вул. Польовій, 110 керував т/з Geеly CK, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Дуденок О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказує, що на відеозаписі не зафіксовано складання Акту огляду на стан сп`яніння, вручення такого його особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також з`ясування позиції таких дій щодо виписування направлення та роз`яснення проїхати в лікарню. Вказує на відсутність у матеріалах справи роздруківки до приладу на підтвердження проведеного обстеження, а також проведення повірки такого приладу. На думку захисту, поліцейським порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а саме, відсутні дані, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження в медичному закладі, зокрема, письмове направлення не складалося та не було вручено. Вважає, що зазначений у протоколі склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2,9 а) ПДР. Посилаючись на норми міжнародного права, вважає, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння повинна становити 0,5 проміле. 

У засіданні апеляційного суду захисник підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити з викладених в ній підстав. 
ОСОБА_1 у засідання апеляційного суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. 
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
У відповідності до ст. 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно п. 6 розділу І вказаної Інструкції… огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції…. установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 564690 від 12.01.2026 року, ОСОБА_1 було власноруч його підписав (а.с. 2).
Згідно із Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, результат огляду становив 0,40 %о, з результатом був згоден, про що поставив підпис (а.с. 3).
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2025, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. (а.с. 4). 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
На відеозаписі події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Із цього відеозапису видно, як було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , повідомлено про ведення відеофіксації. На запитання поліцейського чи вживав водій алкогольні напої, останній відповів, що “вживав вчора”. Під час спілкування, поліцейський повідомляє, що вбачає ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, та пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу “Драгер”, на що водій погодився на місці. Видно, як поліцейський роз`яснює правила продуття приладу, здійснює контрольний забір повітря, водій здійснює продуття приладу, результат якого становив 0,40 проміле, з результатом водій погодився на місці. Поліцейський повідомляє про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП п. 2.9 а), водія відсторонено від керування транспортним засобом. Поліцейський оформляє протокол, ознайомлює із його змістом. Будь-яких заперечень водій не виказував. 
Отже, апеляційний суд визнає цей відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Вказані докази в своїй сукупності узгоджуються між собою та доповнюють один одного, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у своїй об`єктивності, та правомірно взяті до уваги місцевим судом як докази підтвердження вини вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, і з таким висновком повністю погоджується апеляційний суд. 
Враховуючи, що судом не установлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, суд, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

Що стосується доводів у скарзі про те, що на відеозаписі не зафіксовано складання Акту огляду на стан сп`яніння, його вручення, а також про роз`яснення проїхати в лікарню, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції направлення видається у разі згоди особи, яка керує транспортним засобом проїхати до медичного закладу, однак, у цьому випадку водій виявив бажання пройти огляд на місці за допомогою приладу “Драгер” та повністю погодився з результатом огляду. Крім того такі доводи не можуть бути взяті до уваги як такі, що виправдовують ОСОБА_1 .

Вказівка у скарзі на відсутність у матеріалах справи роздруківки до приладу “Драгер” слід визнати безпідставною, оскільки, як вбачається з відеозапису, працівник поліції вголос озвучив результат тестування, проти якого ОСОБА_1 не заперечував.

Твердження апелянта про безпідставне не застосування норми міжнародного права при розгляді справи, адже на думку захисту, результат огляду ОСОБА_1 знаходиться в межах міжнародних норм (0,5 проміле) і не може свідчити про перебування його у стані алкогольного сп`яніння, є неправильним і являється довільним та хибним тлумаченням норм міжнародного законодавства.
Так, у відповідності до п. 5 ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, в ньому міститься норма про те, що в національних законодавствах країн – учасників Конвенції повинно бути передбачено положення, які стосуються керування транспортними засобами під впливом алкоголю, а також максимально допустимий рівень алкоголю в крові чи у повітрі, що видихається. Зокрема, максимально допустимий рівень алкоголю у повітрі, що видихається, не повинен бути більшим за 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
У цьому випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади установлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 %о у повітрі, що видихається, що і має місце в Україні, де установлено мінімальний показник рівня алкоголю у повітрі, що видихається водієм - 0,2 %о. Порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає, оскільки поліцейським за допомогою газоаналізатора установлено рівень алкоголю у повітрі, що видихається ОСОБА_1 в 0,40 %о.

Твердження у скарзі про те, що огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог Інструкції щодо порядку проведення огляду, апеляційним судом визнається упередженим і до уваги не приймається. Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 не суперечить вимогам законів та підзаконних актів, а тому доводи захисника з цього приводу не заслуговують на увагу. Крім того, це питання було предметом розгляду місцевого суду, якому надано належної правової оцінки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено та під час апеляційного розгляду не установлено.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами в стані сп`яніння украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін. 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Дуденок О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай