ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1242/26 Справа № 216/3117/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ГАЙТКО Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника - адвоката Максимова Р.І. розглянувши апеляційну скаргу захисника Максимова Р.І. на постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2026 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч.1 ст.130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду 22 квітня 2025 року о 22:09 год. по вул. Кобилянського, 169 в м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Відеофіксація велась на нагрудний відео реєстратор 475760, 475849, чим порушив п. 2.5 ПДР – Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумі доходів громадян в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір 665,60 грн.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Максимов Роман Ігорович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , та оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для такої зупинки. Зазначає, що ОСОБА_1 не було повідомлено конкретну інформацію про те, яке саме порушення Правил дорожнього руху він допустив, а також не долучено повідомлення, яке, за твердженням поліцейських, стало підставою для зупинки автомобіля через інформацію про те, що на схожому транспортному засобі пересувається особа, яка не має права керування транспортним засобом. Вказує, що незаконність зупинки транспортного засобу тягне за собою незаконність усіх подальших процесуальних дій, а складені після цього протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд та відеозаписи є недопустимими доказами. Посилається на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування стандартів кримінального провадження до справ про адміністративні правопорушення, а також на доктрину «плодів отруєного дерева». Вказує, що докази, отримані внаслідок незаконної зупинки транспортного засобу, не можуть бути використані для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначає, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння. Вказує, що підставою для направлення його на огляд стали зазначені поліцейськими ознаки звужені зіниці очей, які не реагують на світло, та поведінка, що не відповідає обстановці, однак з відеозапису, на думку сторони захисту, такі ознаки не вбачаються. Вказує, що працівниками поліції було порушено порядок направлення ОСОБА_1 на огляд на стан наркотичного сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, наполягав на проведенні такого огляду на місці, однак йому повідомили, що проходження огляду можливе лише у медичному закладі. Вказує, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд у медичному закладі за умови, що поїде туди на своєму транспортному засобі, однак отримав відмову від працівників поліції, які повідомили, що до медичного закладу він може поїхати лише на службовому транспортному засобі поліції. Вказує, що направлення на огляд, яке міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 не вручалося, а тому невідомо, коли саме воно було складене. На підтвердження цього зазначає, що на вказаному направленні відсутній підпис ОСОБА_1 . Зазначає, що після завершення оформлення матеріалів наставала комендантська година, а ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, у зв`язку з чим він фізично не міг раніше самостійно пройти огляд. Вказує, що одразу після завершення комендантської години, о 09 год. 00 хв. 23 квітня 2025 року, ОСОБА_1 звернувся до КП “Дніпропетровська БКЛНПД” ДОР, де пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що він у стані наркотичного сп`яніння не перебуває. Вважає, що висновок № 618 від 23.04.2025 року є допустимим доказом, незважаючи на те, що огляд проведено через 11 годин після зупинки транспортного засобу. Зазначає, що наркотичні засоби, за загальновідомою практикою, перебувають у крові від 3 до 7 діб, а тому результати такого огляду мають значення для вирішення справи. Також вказує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , що він повинен бути оглянутий у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, зокрема відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, рапорт, а також наданий стороною захисту висновок лікаря-нарколога, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі, за таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції визнає наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними та вважає за можливе поновити цей строк.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Постанова судді відповідно до ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на встановлених під час розгляду справи обставинах, підтверджених належними, допустимими та достатніми доказами.
Вказаних вимог суд першої інстанції повною мірою не дотримався.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, у даній справі відповідальність ОСОБА_1 пов`язується не із встановленим фактом перебування його у стані наркотичного сп`яніння, а саме з відмовою від проходження огляду. При цьому для висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення необхідним є належне підтвердження того, що вимога працівника поліції про проходження огляду була заявлена за наявності достатніх підстав, передбачених законом, а відмова особи від проходження такого огляду підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу апеляційний суд зазначає наступне.
З дослідженого відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що підставою для зупинки стала наявна інформація про те, що на схожому транспортному засобі пересувається особа, яка не має права керування транспортним засобом.
Разом із тим матеріали справи не містять жодних відомостей, які б підтверджували існування такої інформації, джерело її отримання або відповідного орієнтування. Будь-яких документів чи інших доказів, які б підтверджували повідомлені працівником поліції обставини, до матеріалів справи не долучено.
Апеляційний суд зазначає, що у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення не вирішує як самостійний предмет спору питання щодо правомірності дій працівників поліції при зупиненні транспортного засобу. Водночас наведені обставини підлягають оцінці судом при перевірці доводів апеляційної скарги, оскільки можуть впливати на оцінку належності, допустимості та достовірності доказів, покладених в основу висновку про винуватість особи.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належного підтвердження повідомленої працівником поліції підстави зупинки транспортного засобу, є слушними.
Щодо зазначених у протоколі ознак наркотичного сп`яніння апеляційний суд зазначає наступне.
З відеозапису не вбачається підтвердження такої ознаки, як «поведінка, яка не відповідає обстановці». Поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі є спокійною та загалом відповідає обстановці і ситуації. Він висловлює обурення діями працівників поліції, які вважає незаконними, однак продовжує спілкування, відповідає на запитання та пояснює обставини події.
Іншу зазначену у протоколі ознаку, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, апеляційний суд не має можливості об`єктивно перевірити за наданим відеозаписом.
Водночас апеляційний суд враховує, що одна із зазначених працівником поліції ознак сп`яніння поведінка, яка не відповідає обстановці не знайшла свого підтвердження під час дослідження відеозапису. Така обставина викликає обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності виявлення працівником поліції й інших ознак сп`яніння та щодо того, чи не були вони зазначені формально для подальшого висунення водію вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції були б достатньою підставою для його направлення на медичний огляд, належними та допустимими доказами не підтверджена.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд, оскільки був готовий проїхати до медичного закладу на власному транспортному засобі, апеляційний суд зазначає, що такі доводи самі по собі не можуть бути підставою для висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння виникає у водія на законну вимогу працівника поліції та повинен бути виконаний у порядку, визначеному законодавством. Саме по собі бажання особи самостійно прибути до медичного закладу на власному транспортному засобі не змінює встановленого законом порядку проведення такого огляду.
Разом із тим апеляційний суд виходить із того, що непідтвердження матеріалами справи підстав зупинки транспортного засобу та непідтвердження однієї із зазначених працівником поліції ознак наркотичного сп`яніння об`єктивно могли викликати у ОСОБА_1 сумніви щодо правомірності дій працівників поліції та обґрунтованості заявленої йому вимоги про проходження огляду. При цьому зазначені сумніви самі по собі не звільняли ОСОБА_1 від обов`язку пройти огляд у встановленому законом порядку.
Водночас вирішальне значення для правильного вирішення справи має те, що одразу після завершення комендантської години, о 09 год. 00 хв. 23 квітня 2025 року, ОСОБА_1 самостійно звернувся до КП «Дніпропетровська БКЛНПД» ДОР, де пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що у стані наркотичного сп`яніння він не перебував.
Сам по собі факт проходження такого огляду поза межами процедури, визначеної ст. 266 КУпАП, не спростовує можливого факту відмови особи від проходження огляду на вимогу працівника поліції та не є самостійною підставою для закриття провадження.
Разом із тим апеляційний суд оцінює зазначений висновок не ізольовано, а у сукупності з іншими встановленими обставинами.
Таким чином, матеріали справи не містять належного підтвердження підстав зупинки транспортного засобу, одна із зазначених працівником поліції ознак наркотичного сп`яніння не знайшла свого підтвердження під час дослідження відеозапису, що викликає обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності зазначення інших ознак сп`яніння, а після події ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд, який підтвердив відсутність у нього стану наркотичного сп`яніння.
Зазначена обставина сама по собі не виключає відповідальності за відмову від проходження огляду, однак у сукупності з непідтвердженням матеріалами справи підстав зупинки транспортного засобу та об`єктивних ознак наркотичного сп`яніння свідчить про те, що сумніви ОСОБА_1 щодо законності дій працівників поліції не були безпідставними.
За відсутності належного підтвердження обставин, які стали підставою для висунення ОСОБА_1 вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку, що вимога працівників поліції відповідала вимогам закону, а відтак і про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не має наперед встановленої сили та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. У даній справі відомості протоколу щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження огляду не підтверджуються сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, якщо такі провадження за своєю суттю мають кримінально-правовий характер.
Таким чином, сукупність встановлених апеляційним судом обставин не дає можливості дійти висновку поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 за наявності належним чином підтверджених ознак наркотичного сп`яніння безпідставно відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Оскільки обов`язок доведення обставин, що утворюють склад адміністративного правопорушення, покладається на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, а всі сумніви щодо доведеності вини особи відповідно до ст. 62 Конституції України тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 є передчасними, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються сукупністю належних, допустимих і достатніх доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Отже, апеляційна скарга захисника Максимова Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, постанова судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2026 року скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Максимова Р.І. задовольнити.
Постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 , скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя