Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/235/26
Провадження № 2/689/318/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

07 травня 2026 року с-ще Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді – Соловйова А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Цмикайло Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в с-ще Ярмолинці цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»
до ОСОБА_1 , 
про стягнення 19810,00 грн. заборгованості, 
встановив:
ТОВ «Бізнес Позика» звернулось із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором, в зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 19810,00 грн.. 
Представник ТОВ «Бізнес Позика», в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. 
Відповідач в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача подав відзив на позов у якому вказав, що відповідач заперечує як факт укладення кредитного договору, так і факт отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки подані позивачем документи є неналежними доказами тих чи інших обставин, викликають сумнів своїм оформленням. Заявив про застосування давності. Подав клопотання про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. 
Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 31.03.2025 р. між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №451494-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець. 31.03.2025 р. ОСОБА_1 підписано також паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до п.1 договору, кредитодавець надав позичальникові кредит у розмірі 7000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Строк надання кредиту 16 тижнів із комісією за надання кредиту – 14000,00 грн.. Загальний розмір наданого кредиту – 7000,00 грн. та термін дії договору до 21.07.2025 р.. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 14218,24 грн. та орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9780,38 процентів.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Посилання представника відповідача на неподання достовірного доказу такого підписання не заслуговує на увагу враховуючи, що ним не вказувалось, яким саме доказом це припущення підтверджується. Натомість, електронний підпис – одноразовий ідентифікатор UА-5076 було введено 31.03.2025 р., що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та доводиться умовами кредитного договору. Інформація зазначена у кредитному договорі, який підписаний відповідачем, відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» і свідчить про участь відповідача у процесі укладення договору.
ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (яку позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», листом АТ та випискою «А-БАНК» від 20.03.2026 р.. Однак, відповідач не виконував свої зобов`язання і не погашав кредит, у зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 19810,00 грн.. Доказів того, що банківська картка з відповідним номером № НОМЕР_1 не належить відповідачу, матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, боржник свої зобов`язання за кредитним договором №451494-КС-002 належним чином не виконав, а тому, у зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 07.01.2026 р. у відповідача утворилась загальна сума заборгованості у розмірі – 19810,00 грн., яка складається: 7000,00 грн. – заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом, 11410,00 грн. – заборгованість по процентам, 1400,00 грн. – сума прострочених платежів за комісією.
Відтак вказаний доказ з врахуванням умов кредитного договору є достатнім для підтвердження виконання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язання за договором щодо надання кредиту.
Посилання представника відповідача на ненадання позивачем документів первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», недопустимість ряду доказів не заслуговує на увагу. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Однак, зазначене положення не обмежує коло доказів, встановлене нормами ЦПК України, якими сторони вправі доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Відповідно до позиції Верховного Суду (у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) від 30.01.2018 р. по справі №161/16891/15-ц «Верховний Суд вказав що: доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи».
До первинних документи відносяться такі документи, які також підтверджують розмір наданого відповідачу кредиту. Суд встановив, що матеріали справи містять первинні документи, які підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів.
Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Представник відповідача ставить під сумнів факт укладення договору та факт отримання кредитних коштів, однак, не зазначає жодних доказів, на яких такі сумніви ґрунтуються. Натомість норми ЦПК України, які регулюють засади змагальності (ст. ст. 12, 81) вимагають від сторони надання не вичерпних чи конкретно визначених доказів, а лише належних і достатніх для доведення своїх вимог чи заперечень. Відповідач жодних доказів на підтвердження своїх посилань не надав. 
Подані позивачем докази в їх сукупності дають підстави для висновку, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти. Докази сплати заборгованості суду не надані, відповідач на них у відзиві не посилався. Зазначеним також спростовуються посилання представника відповідача про відсутність порушеного права позивача та неправильно обраний ним спосіб захисту, оскільки внаслідок неповернення коштів відповідачем порушено права позивача на їх отримання, а стягнення заборгованості у цьому випадку є належним та ефективним способом захисту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
У ст. 536 ЦК України закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас у ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено: якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10.04.2018 р. у справі № 910/10156/17, термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 19810,00 грн., яка складається: 7000,00 грн. – заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом, 11410,00 грн. – заборгованість по процентам, 1400,00 грн. – сума прострочених платежів за комісією.
Відповідач не надав суду докази, що сума заборгованості є меншою або відсутня.
Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 141, 142, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 1049-1054 ЦК України, суд
вирішив:
Позов задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01033, м. Київ, бульвар Л.Українки, 26, оф.411, код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість в сумі – 19810,00 грн.. 
Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА»(01033, м. Київ, бульвар Л.Українки, 26, оф.411, код ЄДРПОУ 41084239) – 2662,40 грн. судового збору. 
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловйов А.В.