ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8070/26	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/372/26 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В: 

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Згідно постанови, 15 лютого 2026 року о 17.10 год. в м. Тернопіль, вул. Володимира Великого, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Megane р.н. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості аж до зупинки та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який переходив проїзну частину дороги справа-наліво відносно руху автомобіля. Під час ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3(б), 18.4 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2026 року скасувати та винести нову постанову, якою визначити ОСОБА_1 інший вид адміністративного стягнення, не пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не правильно і не справедливо застосував такий крайній вид покарання, як позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами. При призначенні покарання суд належним чином не врахував всіх обставин справи, зокрема те, що: ОСОБА_1 свою вину визнав та щиро розкаявся, витрати на лікування потерпілому ОСОБА_2 відшкодував в повному обсязі. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Твердохліба В.Д., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №636964 від 10 квітня 2026 року; постанові слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Барнич В. від 30 березня 2026 року про закриття кримінального провадження №12026211040000299; витязі з ЄРДР №12026211040000299 від 16 лютого 2026 року; протоколі огляду місцевості від 15 лютого 2026 року; план-схемі від 15 лютого 2026 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_1 від 16 лютого 2026 року; висновку експерта №221 від 18 лютого 2026 року по 06 березня 2026 року; висновку експерта №125 від 04 березня 2026 по 30 березня 2026 року; протоколі огляду документу від 17 лютого 2026 року; довідці інспектора відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Бучак І. від 13 квітня 2026 року. 
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зміни накладеного стягнення є обгрунтованими.
Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобіганя вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року. 
Згідно ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Встановлено, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені вимоги закону і не мотивував застосування такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, хоча у справі відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу правопорушника та обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, матеріали справи не містять відомостей про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в минулому. Водночас останній повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, а також добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_2 витрати на лікування в повному обсязі, що свідчить про його ставлення до вчиненого та підлягало врахуванню при вирішенні питання про вид і розмір адміністративного стягнення. 
Враховуючи наведені обставини, вважаю, що в даному випадку є законні підстави для зміни адміністративного стягнення і пом`якшення його виду в межах санкції ст.124 КУпАП, а в решті оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2026 року відносно нього змінити в частині накладеного стягнення.
Вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Встановити, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня винесення апеляційним судом цієї постанови. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та витрати на облік правопорушень.
В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя