ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2026 року
м. Київ

справа № 362/2840/23
провадження № 61-650св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Березовенко Р. В., Мостової Г. І.,
Короткий зміст позовних вимог
1. У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
2. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про відмову від позову в частині вимог до ОСОБА_3 задоволено.
Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
3. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 979 000 грн, звернуто стягнення на:
домоволодіння АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 3210700000:03:009:0006, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку, площею 0,092 гектара, кадастровий номер 3210700000:03:009:0005, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх реалізації в процедурі виконавчого провадження.
Визначено порядок виконання рішення у даній справі шляхом продажу майна в процедурі виконавчого провадження з прилюдних торгів з перерахуванням ОСОБА_1 усіх отриманих від продажу грошових коштів за вирахуванням витрат виконавчого провадження, в межах еквіваленту 100 000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахування коштів ОСОБА_1 .
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13 420 грн на відшкодування судових витрат.
4. Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року задоволено частково, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року скасовано, задоволено позовні вимоги частково.
Викладено резолютивну частину рішення суду наступним чином:
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1/2 частини боргу за договором позики у сумі 989 500 грн, в межах вартості майна, отриманого у спадщину, відповідно до свідоцтв від 31 травня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1452, зареєстрованого в реєстрі за № 1455, зареєстрованого в реєстрі за № 1458, а саме:
1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ;
1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 3210700000:03:009:0006, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ;
1/2 частини земельної ділянки, площею 0,092 гектара, кадастровий номер 3210700000:03:009:0005, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх реалізації в процедурі виконавчого провадження.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
5. У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
6. Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2026 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
7. Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року розподілено судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, наступним чином: стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 710 грн.
8. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, розподілено наступним чином: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 065 грн.
9. Приймаючи додаткову постанову, апеляційний суд виходив із того, що оскільки судом задоволено половину від заявлених вимог, тому стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають грошові кошти в розмірі 1/2 частини боргу за договором позики, отже судовий збір стягується пропорційно, тобто половина від сплаченого в суді першої інстанції й стягується на користь ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 у розмірі 6 710 грн, половина від сплаченого судового збору за апеляційне оскарження - з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 10 065 грн.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
10. У січні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .
11. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
12. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить змінити додаткову постанову апеляційного суду, стягнувши всі витрати, понесені ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанцій.
14. Вказує, що внаслідок винесення додаткової постанови склалась ситуація, за якої апеляційний суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі (у рахуванням прийнятої судом першої інстанції заяви про відмову від позовних вимог до одного з відповідачів), але внаслідок помилки, допущеної місцевим судом, який в резолютивній частині не врахував подану нею заяву про відмову від позовних вимог та вказав повну суму для стягнення. Водночас апеляційний суд, який виправив помилку місцевого суду, поклав на позивачку половину витрат на сплату судового збору, в тому числі, сплаченого відповідачем за подачу апеляційної скарги.
15. Також заявник посилається на те, що апеляційний суд, ухвалюючи додаткове рішення, не здійснив повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
16. У березні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , у якому вказано, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
17. У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку спадкування.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено усний договір позики, за яким позивачка передала, а ОСОБА_6 отримав 100 000 доларів США. При фактичному отриманні коштів була написана розписка від 18 травня 2019 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є відповідачі у справі. Вказаними обставинами позивачка обґрунтувала позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів в рівних частинах на її користь борг за договором позики в сумі 1 979 000 грн, що дорівнює вартості отриманого спадкового майна.
18. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про відмову від позову в частині вимог до ОСОБА_3 задоволено.
Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
19. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 979 000 грн, звернуто стягнення на:
домоволодіння АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 3210700000:03:009:0006, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку, площею 0,092 гектара, кадастровий номер 3210700000:03:009:0005, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх реалізації в процедурі виконавчого провадження.
Визначено порядок виконання рішення у даній справі шляхом продажу майна в процедурі виконавчого провадження з прилюдних торгів з перерахуванням ОСОБА_1 усіх отриманих від продажу грошових коштів за вирахуванням витрат виконавчого провадження, в межах еквіваленту 100 000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахування коштів ОСОБА_1 .
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13 420 грн на відшкодування судових витрат.
20. Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року задоволено частково, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року скасовано, задоволено позовні вимоги частково.
Викладено резолютивну частину рішення суду наступним чином:
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1/2 частини боргу за договором позики у сумі 989 500 грн, в межах вартості майна, отриманого у спадщину, відповідно до свідоцтв від 31 травня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1452, зареєстрованого в реєстрі за № 1455, зареєстрованого в реєстрі за № 1458, а саме:
1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ;
1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 3210700000:03:009:0006, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ;
1/2 частини земельної ділянки, площею 0,092 гектара, кадастровий номер 3210700000:03:009:0005, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх реалізації в процедурі виконавчого провадження.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
21. У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
22. Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2026 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.
23. Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року розподілено судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції наступним чином: стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 710 грн.
24. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, розподілено наступним чином: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 065 грн.
Позиція Верховного Суду
25. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
26. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
27. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
28. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
29. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
30. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
31. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 270 ЦПК України).
32. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
33. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
34. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 13 420 грн.
35. Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в повному обсязі, зокрема, стягнув зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 979 000 грн та звернув стягнення на майно.
36. Рішення місцевого суду в повному обсязі оскаржив ОСОБА_2 , який сплатив за подачу апеляційної скарги 20 130 грн.
37. Суд апеляційної інстанції скасував рішення місцевого суду та задовольнив позовні вимоги частково, зокрема, стягнув зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1/2 частини боргу за договором позики у сумі 989 500 грн.
38. Таким чином, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.
39. Враховуючи те, що позивачка сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 13 420 грн, яка була задоволена на 50 % апеляційним судом, тому суд правомірно стягнув на її користь половину сплаченого судового збору, тобто 6 710 грн.
40. В той же час апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, зменшено суму, стягнуту місцевим судом у 2 рази, тому суд правильно відшкодував йому витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 10 065 грн.
41. З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом процесуальних норм, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
42. Доводи представника ОСОБА_1 в касаційній скарзі про те, що позивачка просила стягнути з відповідача саме таку суму, яка була визначена апеляційним судом, тому в частині стягнутих на її користь судових витрат оскаржуване судове рішення підлягає зміні, відхиляються колегією суддів.
43. Відповідно до частин першої, третьої статті 142 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання вищевказаної заяви) у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
44. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого суду від 15 червня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10 липня 2023 року.
45. В судовому засіданні 10 липня 2023 року представник позивачки заявив клопотання про відмову від позову в частині вимог до ОСОБА_3 . 
Відмова від позову обґрунтована тим, що у відзиві на позов ОСОБА_3 визнала позовні вимоги та підтвердила це особисто в судовому засіданні. Між позивачкою та ОСОБА_3 було укладено договори, на підставі яких остання частину нерухомого майна, отриманого у спадщину від померлого сина, передала у власність позивачки.
Просила суд закрити провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 989 500 грн, що дорівнює 1/2 оціночної вартості майна, отриманої у спадщину.
46. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про відмову від позову в частині вимог до ОСОБА_3 задоволено.
Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
47. Відповідно до частини третьої статті 217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.
48. Таким чином, позивачем було подано заяву про відмову від позову щодо ОСОБА_3 після початку розгляду справи по суті, тобто частина сплаченої суми не підлягала поверненню в порядку, передбаченому частиною першою статті 142 ЦПК України. 
49. При цьому заява про стягнення сплаченого судового збору з ОСОБА_3 в частині вимог, заявлених щодо неї, від яких позивачка відмовилася, до суду не подавалася, хоча в силу вимог частини третьої статті 142 ЦПК України частина сплаченого ОСОБА_1 судового збору в суді першої інстанції могла бути стягнута саме з ОСОБА_3 .
50. Незважаючи на відмову від позову позивачки суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
51. Позивачка, отримавши судове рішення місцевого суду, не здійснювала його оскарження ані в частині стягнутих місцевим судом грошових коштів з відповідача, ані в частині стягнутого судом судового збору.
52. Натомість відповідач оскаржив судове рішення місцевого суду в повному обсязі, сплативши повну вартість судового збору, оскільки місцевим судом з останнього було стягнуто, зокрема, всю суму судового збору, сплаченого позивачкою, яка в свою чергу мала бути стягнута й з іншого відповідача, щодо якого позивачка відмовилась від позовних вимог.
53. З огляду на положення норм процесуального права та здійснених позивачкою дій щодо відмови від позову в частині вимог до ОСОБА_3 , які становили 50 % первісно заявлених в суді першої інстанції вимог, часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, суд апеляційної інстанції правомірно стягнув зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 710 грн., тобто 50 % від сплаченого позивачкою при зверненні до суду першої інстанції судового збору, та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 065 грн, тобто 50% судового збору, сплаченого відповідачем при поданні апеляційної скарги.
54. Також відхиляються доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме не повідомлення учасників справи про вирішення питання щодо судових витрат, оскільки частина третя статті 270 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення апеляційним судом додаткового рішення) не передбачає повідомляти учасників справи, якщо суд вирішує лише питання про судові витрати.
55. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
56. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального процесуального права. 
57. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
2. Додаткову постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович