Справа № 420/38636/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому позивач просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 04 липня 2025 року №211530007697 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); 
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області (ЄДРПОУ 14035769, адреса: 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3) прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком з 01 вересня 2024 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що за результатами повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 31.10.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення від 04 липня 2025 року №211530007697 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не враховано період роботи на території Республіки Польща з 2022 по 2024 рік, оскільки формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу роботи відповідно до Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012р., набутого заявницею на території Республіки Польща, на даний час не надійшов.
Позивач зазначає, що Законом України №458-VII від 05.09.2013р. ратифіковано Угоду між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, положеннями якої прямо передбачено право позивачки на зарахування до її страхового стажу періоду роботи у Республіці Польща.
Позивач вважає, що способом ефективного захисту її порушених прав, є саме зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 вересня 2024 року.
Ухвалою суду від 21.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем - ГУ ПФУ в Тернопільській області було подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що позивач, 31.10.2024, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно зі ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1) було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №211530007697 від 07.11.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу - 31 рік.
Відповідач вказує, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 №420/385558/24, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком від 31.10.2024, з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові. Обчислений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, страховий стаж позивача становить 29 років 07 місяців 29 днів, при необхідному 31 рік, тому, рішенням від 04.07.2025 №211530007697 їй відмовлено в призначені пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік. 
Також, відповідач зазначив, що в електронній пенсійній справі є відомості про роботу позивача з 2022 по 2024 в Республіці Польща, однак до страхового стажу ці періоди не враховано не було. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, 16.10.2024 направлено формуляр щодо підтвердження стажу роботи, набутого на території Республіки Польща, відповідно до Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012. Після надходження формуляру - зв`язку щодо підтвердження страхового стажу роботи, набутого на території Республіки Польща та долучення заяви довільної форми з інформацією одержання (неодержання) пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації та документів, згідно пунктів 2.23, 2.9 Порядку, питання призначення пенсії за віком буде розглянуто за ново поданою заявою.
Позивачем надано до суду додаткові пояснення, у яких звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано доказів направлення формуляру для підтвердження стажу роботи, набутого позивачкою в Республіці Польща. Пенсійний орган віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зараховування спірного періоду до страхового стажу, необхідного для призначення пенсії. Позаяк, тягар підтвердження трудового стажу, набутого на території Польщі, покладається безпосередньо на органи Пенсійного фонду України за допомогою надсилання відповідних формулярів.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31 жовтня 2024 року звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
До заяви ОСОБА_1 , серед іншого, додала: довідки відділу соціального страхування в Ополе від 06.09.2024р., в яких зазначено, що ОСОБА_1 з 27.03.2023р. по 31.01.2024р. та з 01.02.2024р. перебуває на обліку в органах соціального страхування як особа, яка виконує агентський договір, договір підряду або договір про надання послуг у платника ТОВ “Аннфіл”; довідки ТОВ “Аннфіл” про виконання позивачем робіт на посаді прибиральниці.
Заява позивача про призначення пенсії за віком була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області, яким за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення від 07.11.2024р. №211530007697 ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (не менше 31 років). 
Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 27 років 03 місяці 22 дні. За доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи в Республіці Польща з 2022 року по 2024 рік, оскільки відсутній формуляр-зв`язку підтвердження стажу роботи, набутого на території Республіки Польща. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовом, у якому серед іншого просила: визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. у ТОВ “Аннфіл” (Республіка Польща); зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. у ТОВ “Аннфіл” (Республіка Польща); визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 07.11.2024р. №211530007697 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №420/38555/24, у задоволенні позову було відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року скасовано. Прийнято по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.11.2024р. №211530007697 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 31.10.2024р. відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду, викладених в цій постанові. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.07.2025 №211530007697, прийнятим на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі №420/38555/24, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік.
У рішенні від 04.07.2025 №211530007697 вказано, що страховий стаж обчислений у відповідності до усіх поданих документів та з урахуванням висновків суду на даний час визначено та становить 29 років 07 місяців 29 днів. До страхового стажу не враховано період роботи на території Республіки Польща з 2022 року по 2024 рік, оскільки формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу роботи відповідно до Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012, набутого заявницею на території Республіки Польща, на даний час не надійшов. Повідомлено про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області 16.10.2024 направлено формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу роботи, набутого заявницею на території Республіки Польща. 
Не погодившись із прийнятим відповідачем рішенням від 04.07.2025 №211530007697, вважаючи його протиправним, а також наявним у неї права на призначення пенсії за віком позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05 листопада 1991 року, та безпосередньо ним визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У відповідності до ст.1 Закону №1058-IV:
- пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення міститься і в ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Приписами ч.1 ст. 8 Закону №1058-IV визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Як визначено п.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правління Пенсійного фонду України затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1.1. Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Документи, необхідні для перерахунку пенсії, наведені в розділі ІІ Порядку № 22-1.
Згідно з абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. 
За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно із ст.62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), у розумінні пунктів 1, 2 якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами ст.4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 надала документи про роботу в Республіці Польща у період з 27.03.2023р. по 31.08.2024р., тобто, наполягала на необхідності зарахування такого періоду до свого страхового стажу.
Зокрема, як вже зазначалося, позивачем до заяви долучено скановані копії довідок з ZUS Заклад соціального страхування відділ в Ополе від 06.09.2024р. з офіційним перекладом з польської на українську мову, якими підтверджено наявність стажу роботи з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. на території Республіки Польща.
Крім того, до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надано скановані копії довідок ТОВ “Аннфіл” від 06.09.2024р. з офіційним перекладом з польської на українську мову про виконання позивачем на підставі договору підряду у період з 27.03.2023р. по 31.01.2024р. та з 01.02.2024р. робіт на посаді прибиральниці.
Суд зауважує, що суд апеляційної інстанції при апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції у справі №420/38555/24, здійснивши належну оцінку вказаних довідок, встановив, що ними підтверджується стаж роботи позивача на території Республіки Польща, та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням таких висновків суду.
Проте відповідач повторно відмовив в зарахуванні такого періоду роботи до страхового стажу позивача, оскільки формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу роботи відповідно до Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012, набутого заявницею на території Республіки Польща, який був надісланий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області 16.10.2024, на даний час не надійшов. 
З цього приводу суд зазначає наступне.
З 01.01.2014р. набула чинності Угода між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012р. (далі - Угода), ратифікована Законом №458-VII від 05.09.2013р.
Відповідно до п.4 ст.2 Угоди ця Угода застосовується: стосовно України - до законодавства щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, що стосується: пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ст.10 Угоди періоди страхового стажу, набуті відповідно до законодавства кожної із Договірних Сторін, враховуються, у разі необхідності, при визначенні права на допомогу та періоду її виплати, за умови, якщо вони не співпадають.
Відповідно до ст.12 Угоди якщо законодавство однієї Договірної Сторони ставить в залежність набуття, збереження або поновлення права на пенсію від набуття страхового стажу, то компетентна установа цієї Договірної Сторони враховує, у необхідному обсязі, страховий стаж, набутий відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони так, ніби цей страховий стаж набутий відповідно до законодавства, яке вона застосовує, за умови, що цей стаж не співпадає.
Згідно ст.2 Адміністративного договору щодо застосування Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, підписаного 18 травня 2012 року, Установи зв`язку, вказані у пункті 1, погоджують спільні процедури та двомовні формуляри, необхідні для застосування Угоди та цього Адміністративного договору.
4-5 лютого 2014 року у м. Львові відбулася зустріч представників Пенсійного фонду України та Установи соціального страхування Республіки Польща (ZUS) щодо узгодження процедур дій та бланків формулярів зв`язку, передбачених для застосування при реалізації Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, яка була підписана 18 травня 2012 року, які були оформлені відповідним Протоколом.
Як встановлено судом із пояснень відповідача та змісту оскаржуваного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області 16.10.2024 був надісланий формуляр-зв`язку щодо підтвердження стажу роботи відповідно до Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012, набутого позивачем на території Республіки Польща. 
Проте, такий формуляр-зв`язку на момент прийняття оскаржуваного рішення не надійшов. Про його надходження відповідачем не було повідомлено суд і під час розгляду справи. При цьому відповідач не ставить під сумнів надані позивачем довідки, як такі, що в дійсності не підтверджують стаж роботи на території Республіки Польща, видані неуповноваженим органом або ж з інших підстав.
Суд зауважує, що у п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі “Рисовський проти України” суд зазначив, що принцип “належного урядування”, зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
Суд вважає, що такого принципу у спірних правовідносинах дотримано не було, оскільки позивач уже тривалий час не може реалізувати наявне у неї право на пенсійне забезпечення, у зв`язку із недотриманням договірними державами – сторонами Угоди, визначених ними ж процедур підтвердження стажу роботи, набутого на їх території.
Враховуючи те, що оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії лише із підстави ненадходження формуляру-зв`язку щодо підтвердження стажу роботи, набутого заявницею на території Республіки Польща, якій судом надано оцінку, суд дійшов висновку, що оскаржуване Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.07.2025 №211530007697 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню судом.
Окрім того суду зазначає, що відповідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи висновки суду про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.07.2025 №211530007697 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, а також висновки П`ятого апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 15.04.2025 у справі №420/38555/24, про те що наданими позивачем довідками підтверджується стаж роботи позивача на території Республіки Польща, які суд зобов`язав відповідача врахувати при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії, але вони враховані не були, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав позивача, вийти за межі позовних вимог і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача стаж роботи ОСОБА_1 на території Республіки Польща з 27.03.2023 по 31.08.2024.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління ПФУ в Тернопільській області призначити пенсію за віком позивачу з 01.09.2024, суд зазначає, таке.
Відповідно до ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області зараховано до страхового стажу позивача - 29 років 7 місяців 29 днів.
За розрахунками суду, тривалість періодів роботи позивача на території Республіки Польща згідно довідок з ZUS Заклад соціального страхування відділ в Ополе від 06.09.2024р. з 27.03.2023 по 31.01.2024, та з 01.02.2024 по 31.08.2024 (день досягнення пенсійного віку) складає 2 роки 5 місяців 5 днів.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 27.03.2023 по 31.08.2024, загальний страховий стаж позивача складатиме більше 32 років, що є достатнім для призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV.
Суд зауважує, що відповідачами не зазначено в оскаржуваному рішенні іншої підстави для відмови у призначені позивачу пенсії, окрім як відсутність достатнього страхового стажу внаслідок не зарахування періодів роботи позивача на території Республіки Польща. Відтак, зарахування за рішенням суду вказаних періодів роботи до страхового стажу усуває єдину, визначену пенсійним органом, підставу для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та свідчить про наявність усіх передбачених законодавством умов для її призначення.
Відтак, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначення пенсії № 211530007697 від 04.07.2025 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи 27.03.2023 по 31.08.2024, та призначити пенсію за віком з 01.09.2024 - з наступного дня після досягнення пенсійного віку, оскільки позивач звернулася за призначенням пенсії не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, як визначено положеннями ст.45 Закону №1058-IV.
Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши докази у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у сумі 968,96 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначення пенсії № 211530007697 від 04.07.2025 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на території Республіки Польща з 27.03.2023 по 31.08.2024 та призначити їй пенсію за віком з 01.09.2024.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 968,96 грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, код ЄДРПОУ 14035769, адреса: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА